Справа № 159/2274/26
Провадження № 2/159/1839/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року м. Ковель 

Суддя Ковельський міськрайонний суд Волинської області Шишилін О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, 
в с т а н о в и в:
10.04.2026р. зареєстровано позов до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Ухвалою від 17.04.2026р. справа 159/2166/26 вимоги про стягнення аліментів виділено в самостійне провадження.
Рішенням від 20.05.2026р. шлюб між сторонами розірвано.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час шлюбу у сторін народилися діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюбні стосунки фактично припинилися. На початку березня 2026р відповідач полишив їх сім`ю та самоусунулася від утримання дітей. На теперішній час діти проживають із позивачем та перебувають на його утриманні. За таких підстав просить стягнути аліменти в частки з доходу відповідача.
Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2026 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав.
У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК ).
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про таке.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , сторони перебувають у шлюбі з 14.10.2010 року, який зареєстрований у Виконавчому комітеті Голобської селищної ради Ковельського району, актовий запис №21. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданий Виконавчим комітетом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, актовий запис №18
ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданий Виконавчим комітетом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, актовий запис №52
ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданий Виконавчим комітетом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, актовий запис №46
В свідоцтві про народження дітей батьком вказано позивача, матір`ю відповідача.
З витягу територіальної громади вбачається, що діти та батько проживають разом та зареєстровані за адресом АДРЕСА_1 .
Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо або разом не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі – СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.
За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Аналізуючи зазначені норми закону, суд переконаний, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.
Відповідно на 2026 рік, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, встановлено в розмірі – 3512 грн.
Таким чином, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на кожного із неповнолітніх дітей має складати не менше 1756 грн.
Відповідач є працездатного віку, а тому може та повинен сплачувати аліменти на утримання власних дітей. 
В той же час, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.
Щодо трьох неповнолітніх дітей, то позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмирі частки від доходу. Відповідач на підтвердження джерел та розміру доходу доказів суду не надав. 
З урахуванням наведеного розмір аліментів який просить стягнути позивач не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.
Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як зазначено вище позов в суді зареєстровано 10.04.2026р.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1331,20 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд, –
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково. 
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 10.04.2026р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 1331,20 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	О. Г. ШИШИЛІН