ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року
м. Київ

справа № 708/363/24
провадження № 61-15022св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., 

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 травня 2024 року, додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року, ухвалені під головуванням судді Івахненко О. Г., та постанови Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року у складі колегії суддів Василенко Л. І., Карпенко О. В., Новікова О. М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Короткий зміст позовних вимог 

У квітні 2024 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із вказаним позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк).

У позовній заяві вказував, що працює в АТ КБ «ПриватБанк» з 2010 року 
та, на момент звернення до суду із цим позовом, обіймає посаду керівника відділення у центральному макрорегіоні відділення «Черкаське № 18».

ОСОБА_1 посилався на безпідставність застосування відповідачем відносно нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оформленого наказом 
від 02 січня 2024 року № E.DN-ПБУР-8303423.

На думку позивача, підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності відсутні, оскільки скріншоти були надіслані його адвокату та використовувалися виключно як докази в іншій судовій справі щодо оскарження попередніх дисциплінарних стягнень. Зазначені матеріали не містили відомостей про рахунки клієнтів чи іншу інформацію, що становить банківську таємницю, а тому не можуть розцінюватися як її розголошення.

Позивач стверджував, що відповідач не довів наявності в його діях складу дисциплінарного проступку, зокрема винної та умисної поведінки, яка б стала підставою для застосування догани.

Крім того, позивач посилався на порушення строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки про відповідний інцидент банку стало відомо 24 листопада 2023 року, а не 28 листопада 2023 року, як зазначено в наказі. Також наказ не був належним чином вручений йому для ознайомлення.

Окремо позивач зазначає, що обраний вид дисциплінарного стягнення не відповідає внутрішнім нормативним актам банку, згідно яких у разі вчинення дисциплінарного проступку вперше до працівника банку застосовується додатковий захід реагування - звернути увагу, а при вчиненні дисциплінарного проступку вдруге впродовж строку дії додаткового заходу реагування -зауваження.

З огляду на наведене позивач просив суд визнати оскаржуваний наказ протиправним та скасувати його.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Чигиринський районний суд Черкаської області рішенням від 08 травня 2024 року, яке Черкаський апеляційний суд постановою від 03 жовтня 2024 року залишив без змін, позов ОСОБА_1 задовольнив. Визнав протиправним та скасував наказ АТ КБ «ПриватБанк» № E.DN-ПБУР-8303423 від 02 січня 2024 року «Про накладення додаткового заходу реагування або дисциплінарного стягнення» у вигляді догани стосовно ОСОБА_1 . Стягнув 
з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судові витрати (судовий збір) у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не пропустив строк для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки порушення було виявлено 28 листопада 2023 року, а місячний строк підлягав продовженню на періоди тимчасової непрацездатності та відпустки позивача. Водночас суд установив, що наказ про оголошення догани є необґрунтованим. Суд врахував, що скріншоти були передані адвокату позивача для використання у якості доказів у судовому спорі щодо оскарження попередніх дисциплінарних стягнень, вони не містили відомостей про рахунки клієнтів або стан таких рахунків та не підтверджували розголошення банківської таємниці. Крім того, відсутні докази надходження скарг від клієнтів у зв`язку з поширенням їх персональних даних.

Суд також звернув увагу, що на момент розгляду справи попередні дисциплінарні стягнення були скасовані, а відповідач не перевірив належним чином пояснення позивача щодо обставин передачі інформації адвокату та не довів наявності в його діях умислу чи інших ознак дисциплінарного проступку.

Місцевий суд вказав на недоведеність факту винного порушення трудової дисципліни та необґрунтованість висновків роботодавця щодо тяжкості проступку.

Чигиринський районний суд Черкаської області додатковим рішенням 
від 21 травня 2024 року, яке Черкаський апеляційний суд постановою 
від 03 жовтня 2024 року залишив без змін, заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шульги Павла Миколайовича про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково. Стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № б/н від 05 березня 2024 року у сумі 8 000 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11 листопада 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» через систему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 травня 2024 року, додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року у зазначеній справі.

У касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 

Верховний Суд ухвалою від 12 листопада 2024 року відкрив касаційне провадження у справі, витребував її із Чигиринського районного суду Черкаської області. 

22 листопада 2024 року справу передано колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

В касаційній скарзі заявник посилається на пункти 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує на те, що розгляд цієї справи має значення для нього, оскільки банк позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням під час розгляду іншої справи № 708/1034/24 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Обґрунтовуючи наявність підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, 
АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що висновки, до яких дійшли суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях суперечать позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 09 листопада 2022 року у справі № 761/33182/20, від 21 грудня 2022 року у справі № 347/2024/21 та від 21 червня 2023 року у справі № 761/33183/20. У зв`язку із цим наголошує, що при вирішенні питання про правомірність або неправомірність накладеного дисциплінарного стягнення суди мали керуватись фактами вчиненого працівником порушення, а не тим, чи спричинило це порушення певні негативні наслідки у вигляді скарг від клієнтів тощо.

АТ КБ «ПриватБанк» стверджує, що відправлені ОСОБА_1 на електронну пошту знімки екрану містили інформацію про програмний комплекс банку та інформацію про клієнтів банку, що належить, згідно з Положенням про класифікатор інформації, затвердженим рішенням правління банку № 60 від 03 листопада 2021 року, до різних типів інформації з обмеженим доступом. Відтак, на переконання заявника, за вчинене працівником порушення вимог інформаційної безпеки, що полягало у відправленні за межі банківських ресурсів на сторонній поштовий акаунт інформації з обмеженим доступом у власних інтересах працівника, банк був наділений правом застосувати до працівника захід дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. 

Обґрунтовуючи наявність підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, 
АТ КБ «ПриватБанк» посилається на відсутність висновків Верховного Суду, ухвалених у справах, що виникають з трудових правовідносин щодо запровадження на підприємствах, в установах та організаціях правил поведінки працівників щодо зобов`язання нерозголошення інформації з обмеженим доступом та відповідного застосування заходів дисциплінарної відповідальності за порушення таких правил поведінки.

Обґрунтовуючи наявність підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник звертає увагу, що оскаржувані судові рішення не містять результатів дослідження та оцінки низки доказів, зокрема: пункту 5.2.9 Правил внутрішнього трудового розпорядку, пунктів 2.57, 2.58, 2.59 Розділу 2 «Посадові обов`язки, функції та завдання» посадової інструкції, пунктів 1, 4, 5, 14, 15 Додатку 2 до Переліку вимог інформаційної безпеки, пунктів 5.6.1, 5.6.2, 5.6.6-5.6.8, 6.2 Положення «Про порядок роботи з інформацією з обмеженим доступом», що мало істотне значення для підтвердження наявності складу дисциплінарного проступку у діях позивача. 

Доводи інших учасників справи

У грудні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , поданий його представником, який містить посилання на необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій. Наголошує на тому, що направлення адвокатові Шульзі П. М. інформації по зустрічах із клієнтами банку було викликано необхідністю доведення належності виконання ним своїх службових обов`язків.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з відповідачем, де з 20 вересня 2021 року працює на посаді директора відділення «Черкаське № 18», посадова підгрупа: керівник відділення гр. Б в АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Університетська, 33, м. Черкаси (т. 1 а. с. 12).

З даних пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 11 серпня 2022 року, відомо, що позивач є особою з інвалідністю другої групи з 07 вересня 2017 року безтерміново (т. 1 а. с. 10, 11).

Розглядаючи справу, суди також встановили, що ОСОБА_1 є таким, що раніше не притягувався до дисциплінарної відповідальності, оскільки раніше накладені на нього стягнення були скасовані самим роботодавцем 
або в судовому порядку (т. 1 а. с. 39 - 68).

Позивач у своїй роботі керується: посадовою інструкцією «Керівник відділення групи Б», затвердженою наказом АТ КБ «ПриватБанк», розділом 2 якої передбачено посадові обов`язки, функції та завдання, а розділом 
4 - відповідальність за порушення посадової інструкції; Правилами внутрішнього трудового розпорядку, розділом 10 яких передбачено відповідальність за порушення трудової дисципліни; Положенням про порядок застосування додаткових заходів реагування та дисциплінарних стягнень.

У наказі зазначено про відповідальність керівника відділення групи Б за порушення пунктів 4.8, 5.13 Посадової інструкції та застосування до працівника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани (т. 1 а. с. 17 - 22).

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення- без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 

Відповідно до статті 139 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18) зазначено, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

З установлених судами обставин справи вбачається, що підставою застосування відповідачем до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани стало надсилання ним 24 листопада 2023 року з корпоративної електронної адреси на сторонню електронну адресу знімків екрану, які, на переконання банку, містили персональні дані клієнтів, а також інформацію про програмний комплекс банку.

Згідно змісту оскаржуваного наказу, який був досліджений судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 допустив порушення Посадової інструкції «Керівник відділення групи Б» PR/23-2023-6522258 (41200967) від 18 січня 2023 року, а саме пунктів 2.57 (передбачає можливість керівника відділення групи Б користуватись доступом лише до тих персональних даних (їх частини), які необхідні у зв`язку з виконанням своїх професійних, службових або трудових обов`язків) та 2.58 (закріплює обов`язок забезпечувати захист персональних даних, доступ до яких отримано у зв`язку з виконанням своїх службових, трудових або професійних обов`язків, чи які стали відомі у інший спосіб, як під час так і поза робочим часом), вимог Додатку 2 Переліку вимог інформаційної безпеки, затвердженого рішенням Комітету з управління операційними ризиками та інформаційною безпекою, а саме пунктів 1 та 15 (якими заборонено створювати знімки екрану робочої станції, планшету (скріншоти або фото на інші пристрої), які однозначно дозволяють ідентифікувати програмний комплекс банку, та які містять банківську таємницю, комерційну таємницю та/або конфіденційну інформацію (особливо персональні дані клієнтів) без службової необхідності та відправляти інформацію з обмеженим доступом за межі банківських ресурсів без службової необхідності). 

При перевірці наявності підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, місцевий суд, з яким також обґрунтовано погодився й суд апеляційної інстанції, встановив, що здійснені ОСОБА_1 скріншоти були направлені на електронну пошту його представнику - адвокату Шульзі П. М., та в подальшому використані як доказ під час розгляду судом справи № 708/1390/23, де предметом оскарження було попередньо накладене на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення. Матеріалами справи, які досліджені судами першої та апеляційної інстанції, підтверджується, що на вказаній обставині позивач також наголошував у поданій ним апеляції 
до АТ КБ «ПриватБанк», яка однак, залишилась без відповідного реагування та оцінки з боку відповідальних працівників банку.

Колегія суддів Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги про неврахування судами правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 09 листопада 2022 року у справі № 761/33182/20, від 21 грудня 2022 року у справі № 347/2024/21 та від 21 червня 2023 року у справі № 761/33183/20. Дійсно, у наведених заявником постановах Верховний Суд звертав увагу на те, що для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не вимагається обов`язкового настання негативних наслідків від вчиненого порушення трудової дисципліни, оскільки підставою застосування дисциплінарного стягнення є сам факт винного невиконання або неналежного виконання працівником своїх трудових обов`язків.

Разом з тим, наведені правові висновки також містять вказівку на необхідність доведення роботодавцем вини працівника, що є однією з істотних ознак порушення трудової дисципліни. 

Зміст оскаржуваних судових рішень свідчить, що суди першої та апеляційної інстанцій висновок про правомірність дисциплінарного стягнення не ставили в залежність від наявності чи відсутності скарг клієнтів банку або інших негативних наслідків. Відсутність таких скарг була врахована судами лише як одна з фактичних обставин справи при оцінці характеру дій позивача, ступеня їх суспільної небезпечності, обґрунтованості висновків роботодавця про грубий характер проступку та доведеності умислу працівника.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, вирішальним для задоволення позову стало не встановлення відсутності негативних наслідків, а недоведеність відповідачем того, що дії позивача становили винне порушення трудової дисципліни саме у тому обсязі та з тими наслідками, які покладені в основу оспорюваного наказу. Суди встановили, що роботодавець не надав належних та допустимих доказів умисного розголошення позивачем інформації з обмеженим доступом, не спростував його пояснень щодо використання відповідних матеріалів для захисту своїх прав у судовому спорі та не довів наявності вини працівника у формі умислу на розголошення особистих даних клієнтів банку. Крім того, матеріали справи також не містять належного обґрунтування тверджень банку, що надісланий позивачем скріншот містив реквізити, наявність яких дозволяла б зробити висновок про розповсюдження інформації саме про програмний комплекс банку.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про недоведеність відповідачем наявності 
обставин, які б свідчили про використання ОСОБА_1 отриманої інформації у власних інтересах чи в інтересах третіх осіб, не пов`язаних із реалізацією ним права на судовий захист. Встановлені судами фактичні обставини справи свідчать про використання відповідних матеріалів виключно в межах судового провадження, стороною якого був сам позивач.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при застосуванні дисциплінарного стягнення роботодавець повинен не лише формально констатувати порушення внутрішніх правил або локальних актів, а й належним чином обґрунтувати наявність усіх елементів складу дисциплінарного проступку, включаючи вину працівника та причинний зв`язок між його діями і порушенням трудових обов`язків. За відсутності належних доказів хоча б одного з таких елементів дисциплінарне стягнення не може вважатися законним та обґрунтованим.

Так, зокрема, на необхідності достатнього обґрунтування роботодавцем наявності підстав для застосування до працівника дисциплінарного стягнення, наголошується у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 461/6374/19.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідач не довів наявності в діях позивача умислу на розголошення інформації з обмеженим доступом, а тому не підтвердив існування одного з обов`язкових елементів дисциплінарного проступку. Відтак висновки судів про протиправність оспорюваного наказу ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та належній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують зроблені у справі висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Чигиринський районний суд Черкаської області додаткове рішення від 21 травня 2024 року, яке Черкаський апеляційний суд постановою від 03 жовтня 2024 року залишив без змін, ухвалив відповідно до статті 141 ЦПК України.

Аргументів щодо незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо ухвалення додаткового рішення та постанови за наслідками його перегляду касаційна скарга не містить.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 травня 2024 року, додаткового рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року та постанов Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року - без змін, оскільки підстав 
для їх скасування немає.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 травня 2024 року, додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	А. І. Грушицький   І. В. Литвиненко   Є. В. Петров