Справа №403/781/25 провадження № 2/403/236/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., 
при секретарі судового засідання Муляві В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі по тексту рішення - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 62772 грн. 71 коп.. 
Позов обгрунтовується тим, що 24 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі по тексту рішення - ТОВ «Лінеура Україна»), як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №4992105 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким відповідачу строком на 360 днів був наданий кредит в сумі 15000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , зазначену відповідачем при укладенні договору. Вказаний кредитний договір був укладений відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом його підписання відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно умов укладеного договору стандартна процента ставка становить 1,0% в день та застосовується в межах строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 0,01 % в день та застосовується у разі сплати споживачем до встановленого строку, зазначеного в п.1.4.2 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, коштів у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснення часткового дострокового повернення кредиту. Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором (не здійснення ним всіх платежів на погашення наявної кредитної заборгованості), а також заміну у порядку укладення договору факторингу №31/07/2025 від 31 липня 2025 року сторони кредитора у договорі №4992105 з ТОВ «Лінеура Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за основною сумою боргу - 14999 грн. 97 коп., заборгованість за відсотками - 41397 грн. 74 коп., штрафні санкції - 6375,00 грн., а всього 62772 грн. 71 коп..
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн..
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав.

ІІ. Заяви та клопотання. 

Представник позивача згідно клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви, прохав суд проводити розгляд справи без участі позивача та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.13).
Згідно з поданим в порядку ст.84 ЦПК України клопотанням представник позивача прохав суд витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: 1) інформацію щодо підтвердження факту належності ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 ; 2) інформації щодо підтвердження факту зарахування 24 вересня 2024 року грошових коштів в сумі 15000,00 грн. від ТОВ «Лінеура Україна» на дану платіжну картку (а.с.14-15).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі про розгляд справи за його відсутності, відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17 березня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.88-89).
Ухвалою суду від 29 квітня 2026 року клопотання представника позивача про витребування письмових доказів задоволено частково та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух коштів по рахунку, що був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_1 за період з 24 вересня по 29 вересня 2024 року включно. В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовлено (а.с.101). 
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 09 червня 2026 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

24 вересня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна», як товариством, та ОСОБА_1 , як клієнтом, було укладено договір №4992105 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір, кредитний договір, договір №4992105), який відповідно до положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений у формі електронного правочину шляхом направлення товариством в особистий кабінет споживача, створений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства (через веб-сайт або мобільний додаток «Credit7») тексту даного договору та підписання його відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора у вигляді коду - 48536, автоматично сформованого та надісланого йому товариством на зазначений ним, як клієнтом, номер мобільного телефону (пункти 1.1, 9.7, розділ 10 Договору «Реквізити та підписи сторін») (а.с.24-36). 
Згідно умов укладеного Договору (пункти 1.2, 1.3, 2.1, 2.2) ТОВ «Лінеура Україна» надає відповідачу ОСОБА_1 на умовах, встановлених цим Договором, кредит в розмірі 15000,00 грн. в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 , протягом двох календарних днів з моменту укладення договору (24.09.2024 або 25.09.2024), а відповідач зобов’язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов’язки, передбачені Договором.
24 вересня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на виконання умов Договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 15000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 згідно з п.п.1.3, 2.1 Договору, що підтверджується інформацією, наданою ТОВ «Пейтек Україна» про проведення 24 вересня 2024 року операції з переказу грошових коштів в сумі 15000,00 грн. на електронний платіжний засіб НОМЕР_3 (а.с.41).
Здійснення 24 вересня 2024 року переказу грошових коштів в сумі 15000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 підтверджується також випискою про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_4 , наданою АТ КБ «ПриватБанк», до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_3 (а.с.122, 123).
За змістом пунктів 1.3, 1.4.1, 1.4.2 Договору: 1) строк кредитування складає 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; 2) стандартна процента ставка за користування кредитом становить 1,00% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору; 3) знижена процента ставка становить 0,01% в день та застосовується за умови, що клієнт до 23.10.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
Крім того, сторонами Договору також було погоджено, що: 1) детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору (пункт 1.3).
Згідно підписаного відповідачем Додатку №1 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит), який є невід`ємною частиною Договору (пункт 9.12), чиста сума кредиту складає 64545,00 грн., з яких 15000,00 грн. - сума кредиту, а 49545,00 грн. - проценти за користування кредитом, сума щомісячного платежу, крім першого (45,00 грн.) та останнього (19500,00 грн.), складає по 4500,00 грн. (а.с.37 зворот).
Судом встановлено, що 24 вересня 2024 року відповідач по справі ОСОБА_1 також був ознайомлений з умовами кредитування шляхом підписання за допомогою одноразового ідентифікатора 73547 паспорту споживчого кредиту (а.с.38-39).
31 липня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу №31/07/2025, за яким фактор зобов’язується передати в розпорядження клієнта грошові кошти (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до третіх осіб - боржників, зазначених в Реєстрі боржників, що формується згідно Додатку №1 та є невід’ємною частиною Договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу в повному обсязі відповідно до п.3.3 цього Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункти 1.1 та 1.2) (а.с.49-53).
Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №31/07/2025 був підписаний його сторонами 31 липня 2025 року (а.с.59).
Ціна продажу, передбачена п.3.3 договору факторингу, була сплачена фактором 04 серпня 2025 року (а.с.60).
Як вбачається із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №31/07/2025 від 31 липня 2025 року, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №4992105 на загальну суму заборгованості 55272,71 грн., з яких сума основного боргу складає 14999,97 грн., заборгованість за відсотками - 33897,74, заборгованість за штрафом, пенею - 6375,00 грн. (а.с.62-63).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №4992105 загальна сума заборгованості відповідача за період з 24 вересня 2024 року (дата видачі кредиту) по 31 липня 2025 року (дата відступлення права вимоги) складає 55272 грн. 71 коп., з яких: основний борг - 14999,97 грн., проценти - 33897,74 грн. та штрафні санкції - 6375,00 грн. Сплачені відповідачем суми складають: 0,03 грн. - на погашення тіла кредиту, 8294,45 грн. - на погашення процентів та на погашення штрафних санкцій - 1125,00 грн. (а.с.42-47).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №4992105 сума заборгованості за процентами за період з 01 серпня 2025 року по 19 вересня 2025 складає 7500 грн. 00 коп. (а.с.48-49).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 24 вересня 2024 року кредитного договору та отримання за ним кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом повністю відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.  Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов’язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: 
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19).          Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір №4992105 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 вересня 2024 року був підписаний відповідачем по справі ОСОБА_1 після його ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою одноразового ідентифікатора 48536, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. 
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавців за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатору у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису договору №4992105 за допомогою одноразового ідентифікатора 48536 суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» н, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. 
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем ОСОБА_1 договору №4992105 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 вересня 2024 року, останній отримав від ТОВ «Лінеура Україна» в якості кредиту грошові кошти в сумі 15000 грн. 00 коп., однак своїх зобов’язань за вказаним договором щодо повернення кредиту та сплати щоденних процентів за користування ним не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 19 вересня 2025 року в нього виникла заборгованість у загальному розмірі 62772 грн. 71 коп., з яких: 14999 грн. 97 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 41397 грн. 74 коп. (33897,74 грн. + 7500,00 грн.)- заборгованість за процентами та 6375,00 грн. - штрафні санкції.
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до наступного висновку.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось в межах загального строку кредитування (360 днів) - до 19 вересня 2025 року за процентною ставкою 1,00% від суми кредиту (15000,00 грн.), що становить 150,00 грн. в день та відповідає умовах пункту 1.4.1 Договору.
Разом з тим, як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором нарахування штрафних санкцій було здійснено первісним кредитором, починаючи з 17 грудня 2024 року та становить 6375 грн. 00 коп. (7500,00 грн. (1125,00 грн.+ 1125,00 грн. + 2250,00 грн. + 3000,00 грн.) - 1125,00 грн. (погашено за рахунок коштів, сплачених відповідачем)).
Нарахування штрафних санкцій у випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов’язань, передбачено пунктом 6.4 Договору, в якому також зазначено, що у випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон/обмежень) на нарахування штрафних санкцій (неустойка, штраф) протягом періоду дії такого мораторія (заборони) не нараховується та клієнтом не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після скасування мораторіїв/обмежень.
Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Крім того, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час розгляду справи в суді положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними.
Воєнний стан був введений в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, неодноразово був продовжений і діє на даний час.
Зазначена обставина є загальновідомою та не потребує доказування (ч.3 ст.82 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. 
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч.2 ст.4 ЦК України).
Отже, ч.2 ст.4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Також Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23, від 12 лютого 2025 року №758/5318/23), згідно яких тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене, враховуючи дату укладення сторонами по справі договору №4992105 про надання коштів на умовах споживчого кредиту - 24 вересня 2024 року, тобто під час дії в Україні воєнного стану, відповідач ОСОБА_1 звільняється від сплати штрафних санкцій (штрафу, пені) за даним договором, а нараховані позикодавцем штрафні санкції, передбачені відповідним договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Отже, правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 6375 грн. 00 коп., як складової частини заборгованості за кредитним договором, відсутні, а тому позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в цій частині задоволенню не підлягає.
Крім того, враховуючи відсутність правових підстав для нарахування відповідачу ОСОБА_1 штрафних санкцій, зарахована 17 грудня 2024 року первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» на їх погашення сума 1125,00 грн. (за рахунок внесеного відповідачем платежу), підлягає зарахуванню на погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, а тому розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 становить 40272,74 грн. (41397,74 грн. - 1125,00 грн.)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов’язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов’язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору №4992105 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 вересня 2024 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем, а також договору факторингу №31/07/2025 від 31 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.
Отже, набуття позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» права вимоги заборгованості за договором №4992105 від 24 вересня 2024 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цих договорів розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була. 
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов’язань за договором №4992105 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 вересня 2024 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом), право грошової вимоги за яким у встановленому законом порядку було набуте позивачем на підставі договору факторингу №31/07/2025 від 31 липня 2025 року, та приходить до висновку про часткове задоволення позову щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості за тілом кредиту в сумі 14999 грн. 97 коп. та процентами за користування кредитом в сумі 40272 грн. 74 коп., а всього в загальному розмірі 55272 грн. 71 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2132 грн. 97 коп. (2422 грн. 40 коп. (100%) - 289 грн. 43 коп. (11,947867%), при цьому 11,947867% = 7500 грн. 00 коп. (сума коштів, у стягненні яких судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.      
У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомоги в розмірі 10000,00 грн..
На підтвердження зазначеного розміру понесених ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача були надані копії: 1) договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як клієнтом, та адвокатом Столітнім М.М., яким передбачені отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги у формі гонорару (п.4.1) та складання Акту прийому-передачі виконаних робіт (п.4.6), а також оплата наданих послуг протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду по справі законної сили (п.4.8) (а.с.76-77); 2) заявки №13983 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.80-81); 3) акту №13983 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 22 грудня 2025 року згідно зазначеного вище договору, з якого вбачається перелік та вартість наданих адвокатом послуг: зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та роз’яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства (0,5 год.) - 440,00 грн.; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 год.) - 840,00 грн.; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства (0,5 год.) - 440,00 грн.; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом (1 год.) - 840,00 грн.; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів (1 год.) - 840,00 грн.; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, складення, оформлення та направлення адвокатських запитів (1 год.) - 840,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4992105 від 24 вересня 2024 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , до суду першої інстанції (2 год.) - 1640,00 грн.; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) (1 год.) - 840,00 грн.; складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів тощо) (2 год.) - 1640,00 грн.; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №4992105 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , в тому числі участь у судових засіданнях (2 год.) - 1 640,00 грн. (а.с.82); 4) рахунку на оплату №13983-22/12-2025 від 22 грудня 2025 року на суму 10000,00 грн. (а.с.83); 5) ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» адвокатом Столітнім М.М. (а.с.78); 6) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого Столітньому М.М. (а.с.79).
В судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно викладеного в позовній заяві клопотання прохав провести розгляд справи без його участі (а.с.13).
На дату судового розгляду справи по суті письмових заперечень від відповідача Рижкова О.В. щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката подано не було.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.     
Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.         За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.     У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.        При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.              Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). 
З наданого представником позивача акту №13983 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) вбачається витрата адвокатом Столітнім М.М. часу (0,5 год.) на аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду,практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства.
Разом з тим, враховуючи норми чинного законодавства України та усталену практику суду касаційної інстанції зі спірних правовідносин, що не потребувало від представника позивача проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у зв`язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову, а також час, витрачений адвокатом Столітнім М.М. на підготовку позовної заяви (2 години), включення представником позивача до розміру витрат на правничу допомогу вартості 0,5 години часу (440,00 грн.) на аналіз судової практики та норм чинного законодавства, суд вважає необгрунтованим та таким, що не відповідає критерію необхідності, а тому виключає його із визначеної представником позивача суми витрат на правничу допомогу. 
Беручи до уваги, що до вартості виконаних адвокатом робіт включена послуга з дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про зменшення визначеної адвокатом Столітнім М.М. вартості такої послуги як підготовка декількох позицій та узгодження обраної позиції з клієнтом з 840,00 грн. до 440,00 грн., оскільки формування позиції позивача у справі є наслідком аналізу спірних правовідносин сторін.
З урахуванням відсутності в матеріалах цивільної справи доказів на підтвердження надання адвокатом Столітнім М.М. письмової юридичної консультації ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та складання ним письмового консультаційного висновку, суд вважає за необхідне виключити із загального розміру витрат на правничу допомогу витрати, пов`язані з їх підготовкою (840,00 грн.), з огляду на недоведеність виконання адвокатом зазначених робіт (наданих послуг).
Крім того, за змістом п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява має містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.
Згідно з ч.3 ст.177 ЦПК України до позовної заяви у разі необхідності додаються клопотання та заяви позивача про витребування доказів тощо.
Враховуючи наведені правові норми, подання позовної заяви з додатками та клопотання про витребування доказів через підсистему «Електронний суд», а також дослідження наданих клієнтом документів, вартість яких представником позивача була включена до інших наданих ним послуг, суд приходить до висновку, що обсяг юридичної та технічної роботи адвоката Столітнього М.М. при підготовці додатків до позовної заяви та адвокатського запиту, не можна вважати самостійним видом виконаної ним роботи, оскільки він повністю охоплюється змістом роботи, пов`язаної з дослідженням наданих позивачем документів, підготовкою позовної заяви про стягнення заборгованості та клопотання про витребування доказів, вартість витраченого часу на виконання яких була визначена адвокатом окремо. 
Будь-яких доказів на підтвердження вжиття адвокатом Столітнім М.М. заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а не надання цих доказів в його розпорядження позивачем, як клієнтом, суду надано не було.
За вказаних обставин суд виключає із визначеної представником позивача суми витрат на правничу допомогу вартість часу на проведення адвокатом заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі; складення, оформлення та направлення адвокатських запитів (1 год. - 840,00 грн.), а також на складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви (1 год. - 840,00 грн.) з огляду на їх необгрунтованість в контексті обставин цієї справи.
Також з урахуванням відсутності в матеріалах цивільної справи доказів на підтвердження складання та оформлення адвокатом Столітнім М.М. процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), суд приходить до висновку про достатність витрачання адвокатом 1 години часу для складання клопотання про витребування доказів, вартість якої, виходячи із засад розумності та співмірності із ціною позову, а також складністю справи визначається судом в розмірі 440,00 грн.. 
Крім того, з огляду на відсутність доказів здійснення адвокатом Столітнім М.М. представництва інтересів позивача під час здійснення цивільного судочинства, в тому числі його участі у судових засіданнях, та не надання ним будь-яких доказів на підтвердження дій, спрямованих на підготовку до участі в них, суд вважає безпідставним включення адвокатом Столітнім М.М. до витрат на правничу допомогу вартості цих послуг 1640,00 грн. за 2 години часу, а тому вартість цих послуг не підлягає оплаті за рахунок відповідача.
З огляду на викладене, обсяг як юридичної, так і технічної роботи (зокрема, складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів і подання їх до суду через підсистему «Електронний суд») адвоката Столітнього М.М. не можна вважати значним; вартість такої роботи адвоката у загальному розмірі 10000,00 грн. є завищеною, належним чином не обгрунтованою, неспівмірною із ціною позову, а тому суд приходить до висновку про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3800,00 грн., що на думку суду в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, складності справи та реальності наданих адвокатських послуг.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення визначеного позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» з відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3345 грн. 98 коп. (88,052133% від 3800,00 грн., де 88,052133% - відсоток, що відповідає розміру задоволених позовних вимог). 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,          
В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором №4992105 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 вересня 2024 року в загальній сумі 55272 грн. 71 коп. (п`ятдесят п`ять тисяч двісті сімдесят дві гривні сімдесят одна копійка).
В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2132 грн. 97 коп. (дві тисячі сто тридцять дві гривні дев`яносто сім копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3345 грн. 98 коп. (три тисячі триста сорок п`ять гривень дев`яносто вісім копійок).
Повне ім`я та найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», адреса місцезнаходження: вул.Набережно-Корчуватська, буд.№27, приміщення 2 м.Київ, поштовий індекс 03045, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , вказаний в позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 15 червня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова