ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1472/26 Справа № 205/3056/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шиян В. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 квітня 2026 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності —  ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6 800 грн, з конфіскацією предметів торгівлі — тютюнових виробів вилучених згідно протоколу огляду та вилучення речей та предметів від 17.02.2025 року. Одночасно стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

14 квітня 2026 року   ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання заявник вказує на те, що вона не отримувала повідомлення про розгляд справи та не була присутня під час судового розгляду справи. Крім того, на її адресу не надходили будь-які судові повістки та постанови у даній справі. Про розгляд справи вона дізналася 11 квітня 2026 року з сайту “Судова влада України”, після отримання у мобільному застосунку “Дія” повідомлення про відкриття виконавчого провадження, та ознайомлення в Єдиному державному реєстрі судових рішень з текстом оскаржуваної постанови. Отже, заявник вважає, що вона має право на поновлення їй пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску заявником строку на апеляційне оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").
Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , хоча і не була особисто присутньою у судовому засіданні під час розгляду справи Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 18 березня 2025 року, однак була повідомлена про те, що справа буде розглядатися саме у цьому суді, про що свідчить зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.156 КУпАП (а.с.1) та довідка про доставку SMS від 27.02.2025 року (а.с.10). Крім того, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року було застосовано примусовий привід до ОСОБА_1 у судове засідання на 09-00 годину 18 березня 2025 року (а.с.11). Натомість згідно рапорту ДОП СП ВП №1 Гораненко А.В. в ході пошукових заходів встановити місцезнаходження ОСОБА_1 не виявилось можливим, так як за адресою її проживання:  АДРЕСА_1 , ніхто не відчиняв двері та за вказаною адресою було залишено виклик до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.13). Однак ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила та заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Тому суд, приймаючи рішення у справі, обґрунтовано зазначив мотиви, за яких він дійшов до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
Отже, наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 за обставин справи повинна була знати про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо себе Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, але в судове засідання не з`явилася та не скористалася наданими їй ст.268 КУпАП правами, зокрема, надати суду власні пояснення щодо обставин подій, надати відповідні докази та, у разі незгоди, подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження, який спливав — 28 березня 2025 року.  
Згідно супровідного листа ( а.с.16) копія постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.03.2025 в той же день була надіслана за місцевим проживання ОСОБА_1 за адресою її проживання:  АДРЕСА_1 .
Натомість апеляційна скарга була сформована та подана ОСОБА_1 через АТ “Укрпошта” лише 14 квітня 2026 року (а.с.19-29), тобто вже на стадії виконання судового рішення.
Таким чином вказані обставини свідчать про те, що  ОСОБА_1 безумовно була обізнана про перебіг судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, а отже мала можливість своєчасно з`явитися до суду для розгляду справи, протягом строку на апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу, але не проявила зацікавленості у результатах судового розгляду справи та не скористалася своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.
З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні ОСОБА_1 доводами щодо поважності причин пропуску нею строків на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 рокута апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки ОСОБА_1 маючи можливість своєчасно з`явитися до суду для розгляду справи та скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, не скористалася наданим їй законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.
При цьому посилання ОСОБА_1 на те, що копія оскаржуваної постанови їй не направлялася є неспроможними, оскільки згідно супровідного листа від 18.03.2025 року №205/3056/25 на адресу її проживання:  АДРЕСА_1 , яка збігається із зазначеною в апеляційній скарзі адресою, їй було направлено копію постанови суду від 18 березня 2025 року (а.с.16).
Також не заслуговують на увагу апеляційного суду й твердження апелянта про те, що її не було повідомлено про час, дату та місце судового розгляду належним чином, оскільки судом першої інстанції смс-повістка про виклик до суду була направлена на мобільний номер телефону, який був зазначений нею під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), а також ДОП СП ВП №1 Гораненко А.В. на виконання постанови суду про примусовий привід за адресою її місця проживання: АДРЕСА_1 , було залишено виклик до суду на 09-00 годину 18 березня 2025 року.
Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні не наведено.
Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 рокупо справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП відносно неї є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2025 року щодо неї по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.156КУпАП.
Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ       В.В. РУДЕНКО