ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
16.06.2026	Справа № 910/14711/24	
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво Атлант" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдберрі" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Громадська організація "Львівська група"
про захист ділової репутації

При секретарю судового засідання: Карашевич В.В.

Представники учасників справи:
від позивача: Захарчук Іван Анатолійович - представник за ордером серії АА №1483506 від 26.09.2024;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: Воробйов Євген Леонідович - представник за довіреністю від 07.10.2024;

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Видавництво Атлант" (далі - ТОВ "Видавництво Атлант") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдберрі" (далі - ТОВ "Голдберрі") про захист ділової репутації, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просило:
(1) визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право на недоторканість ділової репутації ТОВ "Видавництво Атлант" інформацію, яка була поширена 07.08.2024 на вебсайті ТОВ "Голдберрі" за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом розміщення гіперпосилання на публікацію від 05.08.2024 року під назвою "Атлант розправив плечі. Нове видавництво за сприяння Міносвіти підкорює ринок шкільних підручників", розміщену за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, а також шляхом поширення допису з скороченим викладенням змісту цієї публікації, а саме - наступну інформацію:
- в назві публікації: "Атлант розправив плечі. Нове видавництво за сприяння Міносвіти підкорює ринок шкільних підручників";
- в абз. 2 публікації: "Лише за останні два місяці державна наукова установа Міносвіти "Інститут модернізації змісту освіти" уклала 83 угоди на видання підручників з ТОВ "Видавництво Атлант". Ці угоди на загальну суму майже 163 млн грн укладені впродовж червня-липня напряму, без оголошення тендерів";
- в абз. 5 публікації: "В угоду включені технічне завдання і планова калькуляція, де розписані усі витрати і прибуток видавництва. Очікувано найбільшою статтею витрат є поліграфічні послуги - 4,8 млн грн";
- в абз. 6 - 11 публікації: "Щоб з`ясувати виправданість таких витрат на поліграфічні послуги NGL.media звернулися до кількох українських друкарень з проханням надати розрахунки вартості їхніх послуг з друку підручника за таким же технічним завданням (наклад, обсяг, щільність паперу, колір тощо).
У результаті виявилось, що вартість поліграфічних послуг у калькуляції "Атланту" завищена у щонайменше два рази.
NGL.media звернулися до трьох друкарень, обладнання і потужності яких дозволяють віддрукувати необхідний тираж підручників.
Друкарня "Арт-Прес" (Дніпро) готова виконати замовлення за 2,082 млн грн. З урахуванням додаткових витрат і 5% рентабельності, закладених "Атлантом", загальна вартість угоди могла б становити 2,575 млн грн. (215 грн за підручник). Термін виконання замовлення - один місяць.
Друкарня "Україна" (Дніпро) готова виконати замовлення за 1,725 млн грн. У цьому випадку загальна вартість склала би 2,2 млн грн (184 грн за підручник). Термін виконання замовлення - три місяці.
Типографія "Від А до Я" (Київ) готова виконати замовлення за 1,165 млн грн. Загальна вартість у цьому випадку знизиться до 1,611 млн грн. (135 грн за підручник).Термін виготовлення накладу 12 тижнів.";
- в абз. 18 публікації: "Звичайно, варто було б детально аналізувати кожну з цих угод, але проглянувши надіслані вами техзавдання і планові калькуляції, можу впевнено сказати, що вартість завищена у два-три рази, а подекуди і більше. Це очевидно будь-кому на нашому ринку", - сказав NGL.media технічний директор одного з українських видавництв, яке також користується послугами ТОВ "ПЕТ" ;
- в абз. 19 публікації: "Виходячи з таких оцінок, прибуток "Атланту" від кількамісячної співпраці з державним "Інститутом модернізації змісту освіти" може сягнути 100-120 млн грн";
- в абз. 20 публікації: "Директорка ТОВ "Видавництво Атлант" Лєля Мінакова фактично відмовилась від коментарів з приводу завищення вартості виготовлення підручника "Здоров`я, безпека та добробут", наполягаючи у письмовій відповіді NGL.media, що "такий факт відсутній";
(2) зобов`язати ТОВ "Голдберрі" спростувати поширену ним недостовірну інформацію, розмістивши на вебсайті www.espreso.tv перед публікацією за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 резолютивну частину даного рішення протягом 5 днів з дня набрання рішенням законної сили;
(3) зобов`язати ТОВ "Голдберрі" опублікувати відповідь на вебсайті www.espreso.tv перед публікацією за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту:
Заголовок: "Відповідь ТОВ "Видавництво Атлант"
Текст відповіді: 05.08.2024 року NGLmedia було поширено матеріали розслідування ОСОБА_2, про те, що Міністерство освіти сприяє видавництву "Атлант" в підкоренні ринку шкільних підручників без тендеру, закуповуючи у нього підручники за завищеними цінами, вартість друку яких як мінімум вдвічі більша порівняно з цінами незалежних друкарень у зв`язку з чим може мати прибуток від 100 до 120 млн.грн.
ТОВ "Видавництво Атлант" вважає, що ця інформація є недостовірною і не відповідає дійсності.
Видавництво "Атлант" спеціалізується на виданні підручників для осіб з особливими освітніми потребами та осіб, які навчаються мовами національних меншин, ринок яких становить лише приблизно 5% від загального ринку шкільних підручників.
Видавництво заздалегідь уклало договори з авторськими колективами і розробило кілька десятків різних найменувань підручників та навчальних посібників, які пройшли державну експертизу та були представлені на конкурс.
В червні - липні 2024 року за результатами проведеного конкурсу держава з дотриманням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" за допомогою електронної торгової системи "Прозоро" уклала з видавництвом договори про закупівлю за бюджетні кошти 83 найменувань таких спеціалізованих підручників закупівель на загальну суму близько163 млн. грн.
Видавництво "Атлант" доручило друк замовлених підручників п`яти різним типографіям, вартість поліграфічних послуг яких була приблизно однаковою і виконало державне замовлення в строк, хоча держава свої зобов`язання по оплаті закуплених підручників не виконала (оплата за них находила частинами і нерегулярно). Якщо держава повністю розрахується за придбані нею підручники, то видавництво "Атлант" має отримати близько 8 млн. грн прибутку.
Вартість друку навчальної літератури об`єктивно майже завжди є вищою, ніж вартість друку аналогічної художньої літератури, що обумовлено особливими умовами їх видання - необхідністю в пік сезону протягом короткого часу без попередньої оплати надрукувати велику кількість різних найменувань малими, а іноді й мізерними тиражами, використовуючи сертифіковані витратні матеріали та обладнання.
Для коректного порівняння вартості друку підручників різними друкарнями недостатньо відомостей тільки про їх тираж та кількість сторінок - обов`язково потрібно враховувати формат друку, кількість кольорів, наявність чи відсутність ілюстрацій та фотографій та вищевказані умови закупівель.
Розслідування проведене ОСОБА_2 ґрунтується на некоректному порівнянні цін на поліграфічні послуги та не містить інформації про реальний стан справ на ринку державних закупівель підручників для осіб з особливими освітніми потребами.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що:
(1) 05.08.2024 на вебсайті www.ngl.media, власником домену якого є Громадська організація "Львівська група" (далі за текстом також - ГО "Львівська група"), було поширено публікацію авторства ОСОБА_2 під назвою "Атлант розправив плечі. Нове видавництво за сприяння Міністерством освіти і науки України підкорює ринок шкільних підручників" (ІНФОРМАЦІЯ_2);
(2) у подальшому коротке викладення, відеоролик з інтерв`ю ОСОБА_2 та гіперпосилання для переходу на першоджерело публікації (ІНФОРМАЦІЯ_3) було розміщено на вебсайті https://espreso.tv/, власником домену якого є відповідач (ТОВ "Голдберрі");
(3) вказана публікація містить негативні відомості про позивача, які завдали шкоди його діловій репутації, наслідком чого стало відкриття кримінального провадження правоохоронними органами, розпочате службове розслідування Міністерством освіти і науки України та призупинення оплати за поставлену продукцію.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 16.01.25. Залучено Громадську організацію "Львівська група" (далі - ГО "Львівська група") до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні Відповідача.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2025, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025, позов задоволено повністю.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що:
(1) встановив сукупність всіх обставин юридичного складу правопорушення щодо поширення відповідачем на веб-сайті www.espreso.tv недостовірної інформації, яка стосується позивача та порушує його особисті немайнові права, а саме:
розміщення у мережі Інтернет на веб-сайті відповідача https://espreso.tv/ короткого викладення публікації третьої особи, а також відеозапису з інтерв`ю ОСОБА_2 та гіперпосилання для переходу на першоджерело публікації (ІНФОРМАЦІЯ_3), що свідчить про те, що вищевказана інформація вважається поширеною, загальнодоступною, що також не заперечується учасниками справи;
можливість ідентифікувати вказану інформацію з діяльністю позивача та визначити її такою, що стосувалася саме ТОВ "Видавництво Атлант";
поширення відповідачем недостовірної, тобто такої, що не відповідає дійсності, негативної інформації про позивача саме у стверджувальній формі (в аспекті чого суд проаналізував кожну частину оскаржуваної позивачем інформації), зокрема, з огляду на те, що за здійсненим судом аналізом змісту спірної публікації та фактичних обставин справ, така інформація не є припущенням чи критикою позивача, її можна перевірити на достовірність, вона не містить алегорій, сатири, гіпербол, тому вона є не оціночним судженням, а фактичним твердженням;
порушення права позивача на недоторканість ділової репутації, адже внаслідок поширення відповідачем недостовірної, неточної та неповної інформації щодо діяльності ТОВ "Видавництво Атлант" були відкриті кримінальні провадження щодо позивача за фактом завищення вартості підручників, що несе негативний вплив на його ділової репутації та перешкоджає подальшій професійній та господарській діяльності позивача;
(2) оскільки відповідач поширив на своєму вебсайті спірну інформацію щодо позивача з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, саме він є належним відповідачем у цій справі;
(3) посилання відповідача у спірній публікації на інший зареєстрований медіа не є підставою для звільнення ТОВ "Голдберрі" від відповідальності (у вигляді її спростування) за поширення недостовірної інформації;
(4) оскільки спірна інформація була поширена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі (веб-сайт) www.espreso.tv за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1, заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію підлягає задоволенню тим самим способом, яким вона була поширена;
(5) закон передбачає наявність двох способів захисту - спростування поширеної інформації та оприлюднення відповіді на поширену інформацію, які позивач може обрати як окремо, так і поєднавши їх в одному позові. Обидва способи захисту можуть мати місце у випадку, коли особисті немайнові права зазнали порушення внаслідок поширення інформації, а відмінність між ними полягає в тому, що: 1) відповідь передбачає внесення пояснення щодо поширених відомостей, тоді як спростування зводиться до визнання попередньо поширених відомостей неправдивими; 2) відповідь здійснюється особою, стосовно якої були поширені відомості, або членами її сім`ї, тоді як спростування - особою, яка поширила ці неправдиві відомості.
Суд апеляційної інстанції в аспекті доводів апеляційної скарги також зазначив, що:
(1) твердження скаржників про неможливість одночасного судового захисту права спростовувати недостовірну інформацію про себе із судовим захистом права на відповідь ґрунтується на невірному тлумаченні висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.01.2021 у справі №910/9397/18;
(2) чинне законодавство не обмежує право особи дати відповідь на публікацію негативної та/або недостовірної інформації про неї поряд із спростуванням недостовірної інформації;
(3) частина четверта статті 43 Закону про медіа обмежує обсяг поширеної інформації, а не розмір публікації;
(4) на відміну від обставин справи " Magyar Jeti Zrt v. Hungary ", на яку покликається ТОВ "Голдберрі", останнє розмістило не лише гіперпосилання на першоджерело, а й відеозапис з інтерв`ю ОСОБА_2 та коротке викладення вказаної публікації;
(5) посилання скаржників на положення статті 117 Закону про медіа, згідно з пунктом 1 частини першої якої суб`єкти у сфері медіа та їх працівники не несуть відповідальності за поширення інформації, забороненої цим Законом, а також інформації, що не відповідає дійсності, порушує права і законні інтереси особи, якщо ця інформація є дослівним або у переказі без спотворення суті відтворенням матеріалів, опублікованих іншим зареєстрованим медіа, або точним за змістом відтворенням оригінальних матеріалів іноземного медіа з посиланням на них, є безпідставними, так як ця норма не є безумовною і стосується передбаченої розділом VIII Закону про медіа відповідальності за порушення законодавства у сфері медіа, а не гарантованого статтею 32 Конституції України судового захисту права спростовувати недостовірну інформацію.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2026 касаційну скаргу ГО "Львівська група" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 у справі №910/14711/24 скасовано, а справу №910/14711/24 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Скасовуючи вищезазначені судові рішення та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій не встановили належних відповідачів у даній справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 справу №910/14711/24 передано на розгляд судді Мудрому С.М.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2026 справу №910/14711/24 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 07.04.2026. Запропоновано сторонам до 03.04.2026 надати письмові пояснення по справі з урахуванням постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2026.
09.03.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 10.03.2026) ГО "Львівська група" подала додаткові письмові пояснення, в яких просила закрити провадження у справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Розглянувши вищевказане клопотання третьої особи, суд вважає його необґрунтованим, виходячи з такого.
Статтею 1 та частиною першою статті 2 ГПК України визначено юрисдикцію та повноваження господарських судів, установлено порядок здійснення судочинства у господарських судах, а також регламентовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 ГПК України).
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.
Ураховуючи ознаки підвідомчості спору господарському суду, узагальнені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №911/1834/18, від 23.10.2019 у справі №922/3537/17, та застосовуючи динамічне тлумачення наведених вище норм у контексті цієї справи, Велика Палата Верховного Суду у постанові 29.02.2024 у справі №580/4531/23 акцентувала на тому, що за загальним правилом спір є приватноправовим і підвідомчим господарському суду, зокрема, за сукупності таких умов: а) участь у спорі суб`єкта господарювання; б) наявність між сторонами, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГПК України, іншими актами цивільного і господарського законодавства, та/або спору про право (щодо інтересу, правочину, зобов`язання), що виникає з відповідних відносин; в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Такий загальний підхід не унеможливлює винятків, що ґрунтуються на законі, пріоритеті права на судовий захист порушених прав чи інтересів осіб та аналізі природи правовідносин у спорі.
З огляду на наведені критерії розмежування юрисдикції, суб`єктний склад спору та його предмет, суд дійшов висновку про те, що спір у даній справі підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а тому заява Третьої особи є необґрунтованою та залишається без задоволення.
10.03.2026 через систему "Електронний суд" від ГО "Львівська група" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 задоволено заяву ГО "Львівська група" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
24.03.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 25.03.2026) ТОВ "Голдберрі" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Голдберрі" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
02.04.2026 через систему "Електронний суд" від ТОВ "Голдберрі" надійшла повторна заява про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.
03.04.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 06.04.2026) ТОВ "Голдберрі" подало додаткові письмові пояснення, в яких просило відмовити у задоволенні позову, оскільки він не є належним відповідачем у даній справі та не поширював спірної інформації, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
06.04.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "Видавництво Атлант" подало клопотання про відкладення розгляду справи.
06.04.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 07.04.2026) ТОВ "Голдберрі" подало заперечення на клопотання Позивача про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва відкладено підготовче засідання на 28.04.2026 та задоволено заяву ТОВ "Голдберрі" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
27.04.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано 285.04.2026) ТОВ "Видавництво Атлант" подало клопотання про залучення ОСОБА_2 (автора спірної інформації) до у часті у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача.
Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 відмовлено у задоволенні ТОВ "Видавництво Атлант" про залучення ОСОБА_2 до у часті у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача, а також відкладено підготовче засідання на 02.06.2026.
01.06.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 02.06.2026) ТОВ "Видавництво Атлант" подало додаткові письмові пояснення, в якому просило встановити належний склад учасників у даній справі.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.06.2026.
15.06.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 16.06.2026) ТОВ "Голдберрі" подало клопотання про відкладення розгляду справи.
16.06.2026 через систему "Електронний суд" ГО "Львівська Група" подало заяву про ухвалення додаткового рішення.
16.06.2026 у судовому засіданні представник Позивача виніс вирішення клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи на розсуд суду.
Представник Третьої особи підтримав клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи, просив суд задовольнити.
Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.
У цьому ж судовому засіданні представник ТОВ "Видавництво Атлант" підтримав позовні вимоги, просиву суд задовольнити позов.
Представник ГО "Львівська Група" заперечив проти позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову.
У судовому засіданні 16.06.2026 на підставі статті 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги ТОВ "Видавництво Атлант" необґрунтованими.
05.08.2024 на вебсайті www.ngl.media було поширено публікацію авторства ОСОБА_2 під назвою "Атлант розправив плечі. Нове видавництво за сприяння Міносвіти підкорює ринок шкільних підручників" (далі за текстом також - публікація) (ІНФОРМАЦІЯ_2).
Згідно з відомостями на сайті www.ngl.media власником домену цього вебсайту є Третя особа - ГО "Львівська група".
07.08.2024 коротке викладення вказаної публікації було розміщено на вебсайті https://espreso.tv/, а також відеозапис з інтерв`ю ОСОБА_2 та гіперпосилання для переходу на першоджерело публікації - ІНФОРМАЦІЯ_3).
Згідно з відомостями, оприлюдненими на вебсайті https://espreso.tv/, власником домену цього сайту є Відповідач - ТОВ "Голдберрі.
У вказаній публікації викладена інформація наступного змісту, яку оскаржує позивач:
- назва публікації: "Атлант розправив плечі. Нове видавництво за сприяння Міносвіти підкорює ринок шкільних підручників";
- абз. 2 публікації: "Лише за останні два місяці державна наукова установа Міносвіти "Інститут модернізації змісту освіти" уклала 83 угоди на видання підручників з ТОВ "Видавництво Атлант". Ці угоди на загальну суму майже 163 млн грн укладені впродовж червня-липня напряму, без оголошення тендерів";
- абз. 5 публікації: "В угоду включені технічне завдання і планова калькуляція, де розписані усі витрати і прибуток видавництва. Очікувано найбільшою статтею витрат є поліграфічні послуги - 4,8 млн грн";
- абз. 6 - 11 публікації: "Щоб з`ясувати виправданість таких витрат на поліграфічні послуги NGL.media звернулися до кількох українських друкарень з проханням надати розрахунки вартості їхніх послуг з друку підручника за таким же технічним завданням (наклад, обсяг, щільність паперу, колір тощо).
У результаті виявилось, що вартість поліграфічних послуг у калькуляції "Атланту" завищена у щонайменше два рази.
NGL.media звернулися до трьох друкарень, обладнання і потужності яких дозволяють віддрукувати необхідний тираж підручників.
Друкарня "Арт-Прес" (Дніпро) готова виконати замовлення за 2,082 млн грн. З урахуванням додаткових витрат і 5% рентабельності, закладених "Атлантом", загальна вартість угоди могла б становити 2,575 млн грн. (215 грн за підручник). Термін виконання замовлення - один місяць.
Друкарня "Україна" (Дніпро) готова виконати замовлення за 1,725 млн грн. У цьому випадку загальна вартість склала би 2,2 млн грн (184 грн за підручник). Термін виконання замовлення - три місяці.
Типографія "Від А до Я" (Київ) готова виконати замовлення за 1,165 млн грн. Загальна вартість у цьому випадку знизиться до 1,611 млн грн. (135 грн за підручник).Термін виготовлення накладу 12 тижнів.
- абз. 18 публікації: "Звичайно, варто було б детально аналізувати кожну з цих угод, але проглянувши надіслані вами техзавдання і планові калькуляції, можу впевнено сказати, що вартість завищена у два-три рази, а подекуди і більше. Це очевидно будь-кому на нашому ринку", - сказав NGL.media технічний директор одного з українських видавництв, яке також користується послугами ТОВ "ПЕТ";
- абз. 19 публікації: "Виходячи з таких оцінок, прибуток "Атланту" від кількамісячної співпраці з державним "Інститутом модернізації змісту освіти" може сягнути 100-120 млн грн";
- абз. 20 публікації: "Директорка ТОВ "Видавництво Атлант" Лєля Мінакова фактично відмовилась від коментарів з приводу завищення вартості виготовлення підручника "Здоров`я, безпека та добробут", наполягаючи у письмовій відповіді NGL.media, що "такий факт відсутній".
23.08.2024 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про спростування недостовірної інформації та реалізацію права на відповідь, в якій запропонував поширити відповідь обсягом 1302 слова.
26.08.2024 ТОВ "Голдберрі" листом №01-26/08/24 відмовило позивачу в опублікуванні відповіді ТОВ "Видавництво "Атлант", мотивуючи це її великим обсягом, та запропонувало свій варіант відповіді.
03.09.2024 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про опублікування скороченої відповіді, однак листом від 09.09.2024№02-09/09/24 відповідач повідомив позивача про свою незгоду з варіантом відповіді позивача, наполягаючи на своєму варіанті.
У відповідь на вказаний лист ТОВ "Видавництво Атлант" листом від 13.09.2024 №13/1-24 повідомило ТОВ "Голдберрі" про те, що із запропонованою відповідачем публікацією не погоджується, вважає, що вона не містить необхідних акцентів і не надає читачам можливість отримати повну та об`єктивну інформацію про суть ситуації, яка склалася.
Листом від 16.09.2024 №02-16/09/24 Відповідач зазначив, що запропонований Позивачем текст значно перевищує обсяг поширеної інформації, тому Відповідач як суб`єкт онлайн-медіа відмовляє в поширенні спростування на підставі пункту 1 частини шостої статті 43 Закону України "Про медіа".
У зв`язку з поширенням ТОВ "Голдберрі" недостовірної інформації, яка посягає на ділову репутацію ТОВ "Видавництво Атлант", останнє звернулося з даним позовом до суду.
Згідно з частиною 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово та послідовно виснувала щодо юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову у справах про захист, зокрема, ділової репутації юридичної особи, а також про спростування недостовірної інформації.
Так, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №904/4494/18).
У постановах від 10.07.2018 у справі №910/15148/17 та від 19.07.2018 у справі №910/5117/17 Верховний Суд виснував, що за відсутності хоча б однієї з наведених обставин, підстав для задоволення позовних вимог у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи немає.
Таким чином, для розгляду цієї категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.
Скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд наголошував на необхідності встановлення належних відповідачів у даній справі.
Згідно з частиною 1 статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Правильне визначення складу сторін у справі є запорукою ухвалення законного і справедливого судового рішення.
За частинами 1, 4 статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Водночас пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України, а є самостійною підставою для відмови у позові.
Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен виходити з характеру спірних правовідносин, визначеної ним норми матеріального права, яка підлягає застосуванню, та з матеріально-правового інтересу у вирішенні справи.
При пред`явленні позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи та без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, який пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені в ньому. При цьому за клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин (наприклад під час розгляду справ про захист гідності, честі та ділової репутації за участю засобів масової інформації) суд залучає його чи їх до участі у справі. 
Водночас неналежна сторона в судовому процесі - це особа, щодо якої судом установлено, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, стосовно яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку із цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, на неврахування якої скаржник посилається у межах визначеної ним підстави касаційного оскарження та наведених в цій частині обґрунтувань), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (тобто ex officio), та має ґрунтуватися передусім на аналізі природи спірних правовідносин і позовних вимог.
Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинне відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №686/20282/21).
Велика Палата Верховного Суду в пункті 6.5 постанови від 12.11.2019 у справі №904/4494/18, зазначила, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.
У постанові від 18.12.2019 у справі №742/286/17, предметом розгляду якої були вимоги про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірних відомостей, Верховний Суд також зауважив, що:
"Відповідачами у справі про захист честі, гідності чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.
У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.
При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.
Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.
Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.
Якщо недостовірна інформація, що принижує честь, гідність чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів суди мають керуватися нормами, які регулюють діяльність засобів масової інформації.
Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року (справа №439/1469/15-ц, провадження №61-5189св18).
Ураховуючи наведене, відповідачами у справі мають бути автор та власник веб-сайта відповідного інформаційного матеріалу.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.".
Отже, скасовуючи вищезазначені судові рішення та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд вказав, що Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд неодноразово виснували про те, що (1) належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві; (2) у випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. 
Із наявних у матеріалах справи доказів випливає, що 05.08.2024 на вебсайті www.ngl.media було поширено публікацію (статтю) під назвою " Атлант розправив плечі. Нове видавництво за сприяння Міносвіти підкорює ринок шкільних підручників " - посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2), в якій, на думку Позивача, міститься недостовірна інформація.
Автором вищезазначеної публікації є ОСОБА_2.
Згідно з відомостями на сайті www.ngl.media власником домену цього вебсайту є Третя особа - ГО "Львівська група".
Надалі 07.08.2024 на вебсайті https://espreso.tv/ була розміщена публікація (стаття) із заголовком: "Новостворене видавництво "Атлант" отримало від МОН контракт за завищеними цінами на понад 180 млн грн, - розслідування NGL.media.".
Автором публікації, розміщеної на вебсайті https://espreso.tv/, є ОСОБА_1 .
Згідно з відомостями, оприлюдненими на вебсайті https://espreso.tv/, власником домену цього сайту є Відповідач - ТОВ "Голдберрі".
Отже, первинне поширення спірної інформації було здійснено ГО "Львівська група" (Третьою особою) у формі статті в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 (першоджерело), автором якої є ОСОБА_2.
Доводи Позивача про те, що автор вказаної публікації невідомий та ним було вчинено всі можливі дії по встановленню її даних є необґрунтованими, оскільки за твердженнями самого ж Позивача саме авторка публікації умисно: - неповно виклала інформацію про факти, що призвело до спотворення такої інформації та хибного її сприйняття споживачами; - штучно створила докази, які мали переконати споживачів інформації в об`єктивності поширених нею недостовірних (неповних) відомостей про факти та викликати у них хибне уявлення та створити суспільно негативну думку про причетність позивача до незаконної діяльності; - порушила стандарти журналістської етики і не забезпечила в публікації збалансованого представлення точки зору позивача, діяльність якого стала об`єктом журналістської критики.
На вебсайті "NGL.media" вказано, що її автором є ОСОБА_2, а також розміщено коротку інформацію про вказану особу: розслідувачка NGL.media, розслідувальною журналістикою займається з 2014 року, працювала у кількох аналітичних проєктах телеканалу "24 канал". У 2017 році перемогла у конкурсі World Bank "Правозастосування та управління в лісовому секторі України", фіналістка конкурсу професійної журналістики "Честь професії 2022", відзнака Prozorro Awards 2024. До команди NGL.media приєдналась у 2021 році.
Таким чином, Позивач мав можливість у встановленому законом порядку звернутися до ГО "Львівська група", як власника домену вебсайту: www.ngl.media, а також до колишніх роботодавців, для отримання необхідних відомостей про вказану особу, оскільки саме Позивач (особа, яка захищає свою ділову репутацію) зобов`язаний знайти і встановити дані цих осіб, оскільки ця інформація повинна бути відображена в позовній заяві.
Крім цього, не зважаючи на висновки Верховного Суду від 18.02.2026 у даній справі, Позивач не просив суд залучити вказану особу до участі у справі у якості співвідповідача, оскільки таким процесуальним правом наділений виключно Позивач.
За приписами статті 48 ГПК України та згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17, суд за власною ініціативою не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем.
Виходячи із вказаного, Позивачу й було відмовлено у залученні ОСОБА_2 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.
Таким чином, виходячи із вищезазначеного та висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що належними відповідачами у даній справі мають бути ГО "Львівська група" та ОСОБА_3 .
Наступне поширення спірної інформації вже відбулося ТОВ "Голберрі" шляхом її розміщення на своєму вебсайті: https://espreso.tv/, публікації із заголовком: "Новостворене видавництво "Атлант" отримало від МОН контракт за завищеними цінами на понад 180 млн грн, - розслідування NGL.media.". Автором вказаної публікації є ОСОБА_1 .
На вебсайті: https://espreso.tv/, вказано, що ОСОБА_1 працює в журналістиці з 2020 року. Райтер, редактор стрічки новин на Еспресо з червня 2020 року.
Скасовуючи вищезазначені судові рішення та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд вказав про безпідставне неврахування посилання на рішення ЄСПЛ у справі "Magyar Jeti Zrt v. Hungary", вирішуючи в межах якої питання відповідальності за публікацію гіперпосилання на інтерв`ю на YouTube, яке згодом було визнано дифамаційним, ЄСПЛ зазначив таке.
Беручи до уваги роль інтернету в розширенні доступу громадськості до новин та інформації, Суд вказує, що власне мета гіперпосилань полягає в тому, щоб, спрямовуючи на інші сторінки та вебресурси, давати змогу користувачам інтернету переходити до матеріалів у мережі, яка характеризується доступністю величезних обсягів інформації. Гіперпосилання сприяють безперебійній роботі інтернету, роблячи інформацію доступною через створення посилань на неї (§73 рішення).
Гіперпосилання, як спосіб подачі інформації, істотно відрізняються від традиційних способів публікації тим, що, зазвичай, просто направляють користувачів до контенту, доступному в інших місцях інтернету. Вони не представляють аудиторії контент, на який робиться посилання, і не передають його зміст, а служать лише для залучення уваги користувачів до існування матеріалу на іншому вебсайті (§74).
Ще однією відмінною особливістю гіперпосилань в порівнянні з діями щодо поширення інформації є те, що особа, яка посилається на інформацію за допомогою гіперпосилання, не здійснює контроль над вмістом вебсайту, доступ до якого дає гіперпосилання, і який може бути змінений після створення посилання. Також передбачуваний незаконний контент, що стоїть за гіперпосиланням, уже був розміщений оригінальним видавцем на вебсайті, на який таке гіперпосилання веде, забезпечуючи необмежений доступ громадськості (§75).
Суд вважає, що питання про те, чи може розміщення гіперпосилання прирівнюватися до поширення дифамаційних заяв, вимагало від державних судів проведення індивідуальної оцінки в кожному випадку і притягнення особи, яка створила гіперпосилання, до відповідальності лише за наявності важливих і достатніх підстав.
Суд визначає як релевантні для аналізу відповідальності компанії-заявника, як видавця гіперпосилання, такі аспекти:
(i) чи схвалила компанія заявник контент, який оскаржується;
(ii) чи розміщувала вона повторно контент, який оскаржується (без його схвалення);
(iii) чи вона просто розмістила гіперпосилання на контент, який оскаржується (без його схвалення чи повторення);
(iv) чи знала вона або обґрунтовано могла знати, що контент, який оскаржується, був дифамаційним чи в інший спосіб порушував закон;
(v) чи діяла компанія-заявник добросовісно, чи дотримувалася журналістської етики та чи проводила комплексну перевірку, якої слід очікувати у сфері відповідальної журналістики? (§77).
Беручи до уваги рішення ЄСПЛ у справі "Magyar Jeti Zrt v. Hungary", дослідивши наявні у матеріалах справи доказів, суд дійшов таких висновків.
Так, матеріали справи не містять доказів повторного розміщення Відповідачем спірної інформації.
Водночас зі змісту публікації Відповідача випливає, що воно складається не лише із гіперпосилання для переходу на першоджерело публікації) - ІНФОРМАЦІЯ_2, а також із цитування публікації (статті), розміщеної в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2), короткого викладення спірної інформації із першоджерела та відеозапису з інтерв`ю ОСОБА_2.
Тобто Відповідач розмістив на своєму вебсайті не лише посилання на першоджерело, а також процитував ключові аспекти, наголосивши на важливі деталі.
Додатково до публікації на вебсайті: https://espreso.tv/, Відповідачем було розміщено інтерв`ю ОСОБА_2, в якому також частково повторюється спірна інформація.
Враховуючи вищезазначене, на думку суду, спірна інформація була схвалена Відповідачем.
Також, враховуючи те, що різниця у часі між розміщенням першоджерела (05.08.2024) та наступного поширення Відповідачем спірної інформації (07.08.2024) складала лише два дні, суд дійшов висновку про неможливість проведення комплексної перевірки Відповідачем змісту спірної інформації, поширеної першоджерелом, якої необхідно очікувати у сфері відповідальної журналістики. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Тобто Відповідач не діяв добросовісно.
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі "Інтернет" чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (такий правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №910/924/24).
Проаналізувавши розміщену Відповідачем спірну інформацію в цілому, суд дійшов до висновку про те, що Відповідачем на своєму вебсайті було розміщено не просто гіперпосилання, яке лише направляє користувачів до контенту, доступному в інших місцях інтернету, а представив широкій аудиторії спірну інформацію, передавши її зміст та залучивши до цього безпосереднього автора спірної інформації, розмістивши відповідне відео інтерв`ю із ОСОБА_2.
Враховуючи вищевикладена, на думку суду, ТОВ "Голдберрі" також здійснило поширення спірної інформації, а тому разом із авторами публікацій (ОСОБА_2, ОСОБА_4) та ГО "Львівська Група" є належними відповідачами у даній справі.
Як було задавнено у пункті 58 постанови Верховного Суду від 18.02.2026 у справі №910/14711/24, передчасним є розгляд судами заявлених до такого відповідача позовних вимог по суті, адже заявлення позову до неналежного відповідача або незалучення до участі у справі всіх належних відповідачів за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. У такому випадку достовірність поширеної інформації, спростування якої є предметом позову в цій справі, не перевіряється.
Оскільки ТОВ "Видавництво Атлант" не було залучено до участі у справі всіх належних відповідачів, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).
Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи сторін не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Отже, позов ТОВ "Видавництво Атлант" не підлягає задоволенню.
Судовий збір за подання позовної заяви згідно статті 129 ГПК України покладається на Позивача.
Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.07.2026.
Суддя	Сергій МУДРИЙ