ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/3965/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2026 року (головуючий суддя Лазаренко М.С.) 
в адміністративній справі №280/3965/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,- 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 у справі №280/3965/25 позов ОСОБА_1 до відповідача Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» задоволено частково.
26.06.2025 від представника позивача адвоката Білогруда Д.О., надійшла заява про компенсацію судових витрат, у якій просить суд: постановити додаткове рішення яким стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача за рахунок їх бюджетних асигнувань понесенні судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.
Ухвалою суду першої інстанції від 27.06.2025 заяву представника позивача адвоката Білогруда Д.О. про компенсацію судових витрат залишено без розгляду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27.06.2025 у справі №280/3965/25 скасовано. Справу №280/3965/25 направлено до суду першої інстанції для розгляду заяви про компенсацію судових витрат.
Додатковим рішенням від 13.02.2026 заяву представника позивача адвоката Білогруда Д.О. про компенсацію судових витрат задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань №11» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000грн.
18.02.2026 ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву (вх.№8825) про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу за рахунок їх бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 8750,00 грн.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2026 року у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу – відмовлено.
Не погодився з зазначеною ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу про відмову у компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу. Просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В період з 04.05.2026 року по 19.05.2026 року колегія суддів у складі Дурасової Ю.В, Божко Л.А., Лукманової О.М. перебувала у черговій щорічній відпустці, тому постанова у цій справі приймається у перший день після виходу колегії суддів з відпустки.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Згідно з ч. 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 
1) на професійну правничу допомогу; 
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Так, ч. 1, 3 ст. 134 КАС України встановлено, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).
Відповідно до частини 3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно частини 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Частиною 1-3 статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. 
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до статті 252 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, неухвалення рішення щодо однієї із позовних вимог є однією з підстав для прийняття додаткового рішення.
Разом з тим, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі. 
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Матеріалами справи підтверджується, що питання про розподіл судових витрат з надання позивачу правничої допомоги було предметом розгляду в додатковому рішенні від 13.02.2026. 
Позивачу було присуджено судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.
Подана позивачем заява від 18.02.2026 (вх.№8825) містить аналогічні докази, які підтверджують понесення витрат з правничої допомоги у розмірі 5000 грн, які вже були предметом розгляду в додатковому рішенні від 13.02.2026 у справі №280/3965/25.
Відповідно до поданих копій документів, адвокатом надані послуги:
1) співбесіда з клієнтом, підготовка позовної заяви та додатків, подача позову, консультування клієнта з питань розгляду справи - 2,5 год. х 1250/год = 3125,00 грн,
2) підготовка та подача відповіді на відзив - 1 год. х 1250/год. = 1250 грн,
3) консультування та підготовка додаткових пояснень позивача - 0,5 год. х 1250/год. = 625 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн до заяви додано копії:
- договору (угоди) № 7757/24 про надання правничої допомоги від 12.12.2024;
- акта про виконану роботу адвокатом по договору № 7757/24 від 11.12.2024;
- розрахунку роботи адвоката по договору № 7757/24 від 11.12.2024;
- платіжні інструкції від 13.12.2024, від 02.05.2025.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки питання щодо розподілу цих витрат вирішено в рамках додаткового рішення від 13.02.2026 у справі №280/3965/25, підстави для ухвалення додаткового рішення у цій частині відсутні, з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується.
Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомоги з підготовки апеляційної скарги у розмірі 3750грн суд зазначає, що дані витрати не пов`язані з розглядом справи №280/3965/25 в Запорізькому окружному адміністративному суді.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно поданих адвокатом копій документів, адвокатом надані наступні послуги:
1) співбесіда з клієнтом, визначення способу захисту, підготовка апеляційної скарги та її подача - 3 год. х 1250/год = 3750грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3750,00 грн до заяви додано копії:
- договору (угоди) № 7757/24 про надання правничої допомоги від 12.12.2024;
- акта про виконану роботу адвокатом по договору № 7757/24 від 11.12.2024 від 30.01.2026;
- розрахунку роботи адвоката по договору № 7757/24 від 11.12.2024 від 30.01.2026.
Водночас, докази фактичної сплати послуг професійної правничої допомоги відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 1 статті 139 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
При цьому, станом на день ухвалення судового рішення від 20.06.2025 у справі №280/3965/25 судові витрати з подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 27.06.2025 не могли бути понесеними, а тому розгляд судом першої інстанції питання щодо їх відшкодування в рамках додаткового рішення неможливий.
Позивач у разі понесення витрат з надання правової допомоги у зв`язку з подачею апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 27.06.2025, мав заявити їх попередній (орієнтовний) розмір в апеляційній скарзі та ініціювати питання щодо їх розподілу, надавши належні докази їх понесення до ухвалення постанови судом апеляційної інстанції.
Вищезазначений порядок дій не суперечить принципу правової визначеності стосовно порядку розподілу судових витрат, які пов`язані з розглядом справи. 
В свою чергу, заявником обрано не передбачений нормами процесуального законодавства порядок відшкодування понесених ним судових витрат, який полягає у винесенні судом першої інстанції додаткового рішення з розподілу витрат, які:
- не були попередньо заявлені в рамках розгляду справи по суті;
- не були фактично понесені під час розгляду судом першої інстанції справи по суті;
- не могли бути предметом розгляду в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 взагалі.
Враховуючи те, що додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2026 розглянуто питання розподілу судових витрат, а розподіл заявлених судових витрат з подання апеляційної скарги на ухвалу від 27.06.2025 не може бути здійснений через їх непов`язаність з розглядом судом першої інстанції, у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити, з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для її скасування.
Керуючись ст. 139, 241-245, 250, 286, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення 

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова