П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року м. Київ

Справа № 759/21631/25
Провадження: № 22-ц/824/7488/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Верланова С. М., Нежури В. А., 
секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Святошинського районного суд м. Києва від 23 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ключник А. С.,
у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , однак належним чином не виконує свого обов`язку щодо їх оплати, у зв`язку з чим утворилася заборгованість . Зазначено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі публічного договору про надання житлово-комунальних послуг, умови якого були опубліковані у встановленому законом порядку, а факт фактичного користування послугами свідчить про приєднання відповідача до умов такого договору.
Крім того, посилався на те, що на підставі договору відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року № 602-18 до нього перейшло право вимоги заборгованості за послуги, спожиті до 01 травня 2018 року, яка раніше належала ПАТ «Київенерго».
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2025 року утворилася заборгованість за надані послуги, а також нараховані інфляційні втрати, три відсотки річних, пеня та інші платежі, передбачені законодавством, у зв`язку з чим просив суд стягнути зазначену заборгованість у судовому порядку.
Рішенням Святошинського районного суд м. Києва від 23 грудня 2025 року позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 20650,70 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3531,26 грн., три проценти річних у розмірі 928,46 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 18164,30 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3106,08 грн., три проценти річних у розмірі 816,64 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 21427,70 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 3809,57 грн., три проценти річних у розмірі 1004,12 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 22631,52 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 4060,62 грн., три проценти річних у розмірі 1069,18 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 36359,12 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 5440,63 грн., три проценти річних у розмірі 1336,22 грн, пеню у розмірі 1625,71 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 42259,88 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 5956,23 грн., три проценти річних у розмірі 1445,10 грн, пеню у розмірі 1758,21 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 47,66 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 47,30 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу КИЇВРАДИ (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмір 3028 грн.
Не погодившись із таким судовим рішенням,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в позові.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було належним чином визначено коло учасників справи, оскільки, згідно з витягом з територіального реєстру громади, у спірному житловому приміщенні зареєстровані також інші особи. У зв`язку з цим апелянт вважає, що позивач повинен був звернутися з позовом не лише до ОСОБА_1 , а й до інших зареєстрованих у квартирі осіб.
На його думку, суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам та безпідставно розглянув справу без залучення всіх можливих споживачів житлово-комунальних послуг.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 13 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник КП ВО «Київтеплоенерго» Попова С. О. заперечувала проти доводів апеляційної скарги та вважала їх необгрунтованими.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи бувповідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за йоговідсутності.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року - послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам у відповідному житловому будинку.
Судом установлено, що позивач здійснює надання вказаних послуг на підставі чинного законодавства та відповідних нормативно-правових актів.
Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи, а відтак є споживачем житлово-комунальних послуг у розумінні вимог чинного законодавства.
Правовідносини між сторонами виникли на підставі публічного договору про надання житлово-комунальних послуг, умови якого були опубліковані у встановленому законом порядку, а фактичне користування послугами свідчить про приєднання відповідача до умов такого договору.
Відповідач від отримання житлово-комунальних послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не відключався, у зв`язку з чим є індивідуальним споживачем зазначених послуг та зобов`язаний здійснювати їх оплату у строки, визначені законодавством.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідач належним чином та у повному обсязі не здійснював оплату за надані послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка складається із заборгованості за послуги, спожиті до 01 травня 2018 року, право вимоги за якими перейшло до позивача на підставі договору відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року № 602-18, а також заборгованості за послуги, спожиті після зазначеної дати, та нарахувань, пов`язаних із простроченням виконання грошового зобов`язання.
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних відповідно до положень статті 625 ЦК України.
Встановлено, що відповідач є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавцем послуг за якими є позивач.
Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).
Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.
Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Установивши, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року - послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач є особою, зареєстрованою у зазначеному житловому приміщенні та споживачем відповідних житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виникнення у нього обов`язку з оплати наданих послуг.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на обґрунтування заявлених вимог разом із позовною заявою подано розрахунок заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та гарячої води за відповідні періоди із зазначенням нарахувань, здійснених оплат та залишку заборгованості, а також розрахунок інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені.
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що заявлена до стягнення заборгованість складається із: заборгованості за послуги, спожиті до 01 травня 2018 року, право вимоги за якими перейшло до позивача на підставі договору відступлення права вимоги № 602-18 від 11 жовтня 2018 року, а саме: за послуги з централізованого опалення у розмірі 20 650 грн 70 коп. та за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 164 грн 30 коп.; заборгованості за послуги, спожиті у період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року, а саме: за послуги з централізованого опалення у розмірі 21 427 грн 70 коп. та за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 22 631 грн 52 коп.; заборгованості за послуги, спожиті з 01 листопада 2021 року, а саме: за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 36 359 грн 12 коп. та за послуги з постачання гарячої води у розмірі 42 259 грн 88 коп., а також пені та плати за абонентське обслуговування.
Належних та допустимих доказів сплати зазначеної заборгованості у повному обсязі або доказів проведення перерахунку вартості наданих послуг відповідачем суду не надано, як і не надано доказів звернення до позивача із вимогами щодо ненадання послуг чи надання їх неналежної якості.
Оскільки відповідач своєчасно не виконував обов`язок щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг, позивачем обґрунтовано нараховано інфляційні втрати та три відсотки річних.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.
Правова позиція щодо застосування зазначеної норми неодноразово викладена у практиці Верховного Суду, відповідно до якої у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України.
Разом із тим, колегія суддів враховує положення постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року, якою було встановлено обмеження щодо нарахування штрафних санкцій на період дії воєнного стану.
Водночас, постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року внесено зміни, відповідно до яких зазначені обмеження застосовуються лише до територій активних або можливих бойових дій, до переліку яких місто Київ не віднесено.
Отже, нарахування позивачем інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені за відповідні періоди здійснено правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства.
При цьому позивачем нараховано:
інфляційні втрати за заборгованістю за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3 531 грн 26 коп. та три відсотки річних у розмірі 928 грн 46 коп.;
інфляційні втрати за заборгованістю за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 106 грн 08 коп. та три відсотки річних у розмірі 816 грн 64 коп.;
інфляційні втрати за заборгованістю за послуги з централізованого опалення, спожиті у період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року, у розмірі 3 809 грн 57 коп. та три відсотки річних у розмірі 1 004 грн 12 коп.;
інфляційні втрати за заборгованістю за послуги з централізованого постачання гарячої води, спожиті у період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року, у розмірі 4 060 грн 62 коп. та три відсотки річних у розмірі 1 069 грн 18 коп.;
інфляційні втрати за заборгованістю за послуги з постачання теплової енергії, спожиті з 01 листопада 2021 року, у розмірі 5 440 грн 63 коп. та три відсотки річних у розмірі 1 336 грн 22 коп.;
інфляційні втрати за заборгованістю за послуги з постачання гарячої води, спожиті з 01 листопада 2021 року, у розмірі 5 956 грн 23 коп. та три відсотки річних у розмірі 1 445 грн 10 коп.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох відсотків річних є обґрунтованим, відповідає вимогам закону, а підстав для їх скасування або зменшення не вбачається.
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного визначення кола учасників справи колегія суддів вважає безпідставними.
Посилання відповідачана те, що у спірному житловому приміщенні зареєстровані також інші особи, а відтак позов мав бути пред`явлений до всіх таких осіб, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до положень законодавства у сфері житлово-комунальних послуг обов`язок з оплати наданих послуг покладається на споживача, яким є, зокрема, особа, зареєстрована у житловому приміщенні та яка фактично користується такими послугами.
При цьому, визначення відповідача у справі є правом позивача, який самостійно обирає спосіб захисту свого права та коло осіб, до яких пред`являє позовні вимоги.
Сам по собі факт реєстрації у житловому приміщенні інших осіб не виключає обов`язку відповідача як споживача житлово-комунальних послуг щодо їх оплати та не є підставою для відмови у задоволенні позову.
Крім того, відповідачемне надано належних та допустимих доказів того, що саме інші особи, а не він, користувалися спірними житлово-комунальними послугами або що відповідач був звільнений від обов`язку їх оплати у встановленому законом порядку.
Водночас, колегія суддів зазначає, що у разі доведення факту фактичного непроживання у спірному житловому приміщенні відповідач не позбавлений права у подальшому звернутися з відповідними вимогами до осіб, які фактично користувалися житлово-комунальними послугами щодо відшкодування понесених ним витрат.
Отже, наведені доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Святошинського районного суд м. Києва від 23 грудня 2025 року залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суд м. Києва від 23 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Повне судове рішення складено 18 травня 2026 року. 

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура