Справа № 634/282/26
Номер провадження 2/634/290/26
Категорія 40
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2026 року сел. Сахновщина Харківська область

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді: Єрьоміної О.В.,
при секретарі: Литвиненко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 94035,99 грн., а також судовий збір у розмірі 9984 грн.
20.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідну ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов цього договору відповідачу було надано кредит у розмірі 10000 грн на строк 360 днів, періодичність сплати кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка 1%. У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користуванням кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 1500 грн на 3 (третій) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 300 грн, починаючи з 4 (четвертого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
23.12.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем було укладено договір факторингу № 23122025/1, за умовами якого позивач набув права вимоги до відповідача, що підтверджується Витягом з реєстру боржників.
Таким чином, за відповідачем по укладеному кредитному договору наявна заборгованість на загальну суму 33599,99 грн., яка складається із.:
- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9999,99грн.;
- заборгованості за відсотками у розмірі 18600 грн;
- заборгованість за пенею у розмірі 5000 грн.
Окрім цього, 12.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідну ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов цього договору відповідачу було надано кредит у розмірі 12000 грн на строк 345 днів, денна процентна ставка 0,97%. Комісія за надання кредиту 3000 грн, яка нараховується за ставкою 25.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Комісія за обслуговування кредиту (Кредитної заборгованості) за весь строк кредитування становить 36960 грн, що нараховується за ставкою 14.00 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів, який є додатком № 1 до цього договору.
18.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Мілоан» та позивачем було укладено договір факторингу № 18092025, за умовами якого позивач набув права вимоги до відповідача, що підтверджується Витягом з реєстру боржників.
Таким чином, за відповідачем по укладеному кредитному договору наявна заборгованість на загальну суму 34440 грн., яка складається із.:
- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12000 грн.;
- заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 3000 грн;
- заборгованість за комісією за обслуговування кредиту у розмірі 13440 грн;
- заборгованістю за неустойкою (штраф, пеня) у розмірі 6000 грн.
Також, 05.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Стар Файненс Груп» та відповідачем було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідну ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов цього договору відповідачу було надано кредит у розмірі 9700 грн, на строк 120 днів до 01.11.2025 року. Денна процентна ставка становить 0,98%. Тип комісії - одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту). У випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених у графіку платежів товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежів за відповідний розрахунковий (платіжний) період та до дати погашення заборгованості з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України. 
25.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Стар Файненс Груп» та позивачем було договір факторингу № 25112025, за умовами якого позивач набув права вимоги до відповідача, що підтверджується Витягом з реєстру боржників.
Таким чином, за відповідачем по укладеному кредитному договору наявна заборгованість на загальну суму 25996 грн., яка складається із.:
- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9700 грн.;
- заборгованості за відсотками у розмірі 10476 грн;
- заборгованість за комісією за видачу кредиту у розмірі 970 грн;
- заборгованістю за штрафом у розмірі 4850 грн.
Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає на рахунок первісних кредиторів, ні на рахунок позивача, останній звернувся до суду за захистом своїх прав.
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив. Відзив до суду не надав.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідну ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов цього договору відповідачу було надано кредит у розмірі 10000 грн на строк 360 днів, періодичність сплати кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка 1%. У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користуванням кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 1500 грн на 3 (третій) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 300 грн, починаючи з 4 (четвертого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
При цьому, сторонами також підписано Паспорт споживчого кредиту, а також погоджено графік платежів, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
23.12.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем було укладено договір факторингу № 23122025/1, за умовами якого позивач набув права вимоги до відповідача, що підтверджується Витягом з реєстру боржників.
Таким чином, за відповідачем згідно розрахунку, наданого позивачем, по укладеному кредитному договору наявна заборгованість на загальну суму 33599,99 грн., яка складається із.:
- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9999,99 грн.;
- заборгованості за відсотками у розмірі 18600 грн;
- заборгованість за пенею у розмірі 5000 грн.
Окрім цього, 12.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідну ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов цього договору відповідачу було надано кредит у розмірі 12000 грн на строк 345 днів, денна процентна ставка 0,97%. Комісія за надання кредиту 3000 грн, яка нараховується за ставкою 25.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Комісія за обслуговування кредиту (Кредитної заборгованості) за весь строк кредитування становить 36960 грн, що нараховується за ставкою 14.00 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів, який є додатком № 1 до цього договору.
При цьому, сторонами також підписано Паспорт споживчого кредиту, а також погоджено графік платежів, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
18.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Мілоан» та позивачем було укладено договір факторингу № 18092025, за умовами якого позивач набув права вимоги до відповідача, що підтверджується Витягом з реєстру боржників.
Таким чином, за відповідачем згідно розрахунку, наданого позивачем, по укладеному кредитному договору наявна заборгованість на загальну суму 34440 грн., яка складається із.:
- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12000 грн.;
- заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 3000 грн;
- заборгованість за комісією за обслуговування кредиту у розмірі 13440 грн;
- заборгованістю за неустойкою (штраф, пеня) у розмірі 6000 грн.
Також, 05.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Стар Файненс Груп» та відповідачем було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідну ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов цього договору відповідачу було надано кредит у розмірі 9700 грн, на строк 120 днів до 01.11.2025 року. Денна процентна ставка становить 0,98%. Тип комісії - одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту). У випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених у графіку платежів товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежів за відповідний розрахунковий (платіжний) період та до дати погашення заборгованості з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України. 
При цьому, сторонами також підписано Паспорт споживчого кредиту, а також погоджено графік платежів, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
25.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Стар Файненс Груп» та позивачем було договір факторингу № 25112025, за умовами якого позивач набув права вимоги до відповідача, що підтверджується Витягом з реєстру боржників.
Таким чином, за відповідачем згідно розрахунку, наданого позивачем, по укладеному кредитному договору наявна заборгованість на загальну суму 25996 грн., яка складається із.:
- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9700 грн.;
- заборгованості за відсотками у розмірі 10476 грн;
- заборгованість за комісією за видачу кредиту у розмірі 970 грн;
- заборгованістю за штрафом у розмірі 4850 грн.
З урахуванням викладеного вважаю, що доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за кредитними договорами, суду не надано.
Однак, суд не може в повному обсязі погодитися з розрахунками, наданими позивачем, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статей 5,15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, я склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки і інших факторів на дату укладення договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у частині стягнення: 
за кредитним договором від 20.04.2025 року у загальному розмірі 28599,99 (9999,99 заборгованість за тілом кредиту+ 18600 заборгованість за відсотками);
за кредитним договором від 12.05.2025 року у загальному розмірі 12000 грн (заборгованість за тілом кредиту);
за кредитним договором від 05.07.2025 року у загальному розмірі 20176 грн (9700 грн заборгованість за тілом кредиту + 10476 грн заборгованість за відсотками), а всього 60775,99 грн.
Щодо стягнення з відповідача неустойки (пеня/штраф) у загальному розмірі 15850 грн, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Цивільний кодекс України є кодифікованим актом, що регулює цивільні правовідносини між громадянами та юридичними особами. Він має вищу юридичну силу в межах цивільного права, ніж інші закони, що регулюють ці питання.
Це означає, що положення Цивільного кодексу є обов`язковими для застосування у цивільних справах, і інші закони не можуть суперечити йому в питаннях, врегульованих кодексом.
Зважаючи на це позикодавцем без належних на те правових підстав нараховані штрафні санкції, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки не підлягають задоволенню з наведених вище підстав.
Щодо стягнення заборгованості за комісії за надання кредиту за кредитними договорами від 12.05.2025 року та від 05.07.2025 року, виходжу з такого.
Згідно умов кредитного договору від 12.05.2025 року комісія за надання кредиту 3000 грн, яка нараховується за ставкою 25.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Умовами кредитного договору від 05.07.2025 року передбачено тип комісії - одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту).
Позивач просить стягнути з відповідача по кредитному договору від 12.05.2025 року комісію за надання кредиту у розмірі 3000 грн та по кредитному договору від 05.07.2025 року комісію за видачу кредиту у розмірі 970 грн.
Відповідно до ч. 2ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі за № 343/557/15-ц зроблено висновок, що за змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на 08 травня 2007 року) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Відповідно до ч. 8ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Частиною третьою вищезазначеної статті (в редакції на час укладення кредитного договору) передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Згідно із ч. 3ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.»
Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь позивача винагороди за надання фінансового інструменту, тобто за дії, які позивач здійснює на власну користь є несправедливим, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
Відтак, суд доходить висновку щодо відмови у задоволені вимоги про стягнення з відповідача комісії за надання (видачу) кредиту.
Що ж стосується заборгованості по сплаті комісії за обслуговування кредиту за кредитним договором від 12.05.2025 року у розмірі 13440 грн, виходжу з такого.
Умовами договору передбачено комісію за обслуговування кредиту (Кредитної заборгованості) за весь строк кредитування, що становить 36960 грн, що нараховується за ставкою 14.00 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів, який є додатком № 1 до цього договору.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Як визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Пунктом 1.5.2 кредитного договору була встановлена плата за обслуговування кредиту, яка відповідно до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» повинна надаватися на безоплатній основі, отже в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення плати за нарахованими та несплаченими комісіями 13440 грн необхідно відмовити.
Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), однак Велика Палата Верховного суду у справі № 496/3134/19 від 13 липня 2022 року відступила від висновків, викладених у вище зазначеній постанові та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відтак, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду та дату укладення кредитного договору нарахована плата за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 13440 грн вважається нікчемною, оскільки така послуга за законом повинна надаватися банком безоплатно, а відтак вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню нікчемним.
Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 6452,72 грн пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265,280 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів" - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованість за кредитним договором у розмірі 60775,99 грн а також судовий збір у сумі 6452,72 грн. 
В іншій частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданої протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів", 07400, Київська область м. Бровари вул. Лісова, 2, ЄДРПОУ 35625014;
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: