ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1209/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу
за позовом Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», Дніпропетровська обл., м.Дніпро 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод технологічного обладнання», Дніпропетровська обл., м. Кам`янське 
про стягнення 427 705,92 грн 

Без виклику представників сторін
СУТЬ СПОРУ:
Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатній завод» звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод технологічного обладнання» про стягнення 427 705,92 грн, з яких: 322 297,92 грн - пеня, 105 408,00 грн - штраф.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 22/2007 від 28.11.2022.
Суд ухвалою від 13.03.2026 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатній завод» залишив без руху. Запропонував Публічному акціонерному товариству «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатній завод» усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про уточнення позовних вимог із зазначення правильної адреси відповідача у строк до 27.03.2026 включно.
18.03.2026 до господарського суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2026 про залишення позовної заяви без руху.
Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 19.03.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
23.04.2026 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що затримка поставки товару за специфікаціями №№ 32,40 була спричинена обставинами непереборної сили, а саме - ракетно-шахедними ударами з боку країни-агресора, які стались 16.04.2025 внаслідок влучання групи ударних БПЛА російської федерації в кількості близько 12 штук у виробничі потужності Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод технологічного обладнання» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Криворізька, 1А, що призвели до пошкодження критичного обладнання підприємства та пошуку додаткових інвестицій для їх відновлення. Так, Сертифікатом № 1200-25-0970 Дніпропетровська торгово-промислова палата засвідчила ТОВ «ДЗТО» з 15.04.2025 форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, які спричинили військові дії, а саме: обстріл з використанням БпЛА, щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: передати у власність продукцію матеріально-технічного призначення (товар) за номенклатурою, в асортименті, кількості та у строки, що зазначені в Специфікаціях №№ 32-36 до договору поставки № 22/2007 від 28.11.2022, у термін з 15.04.2025 за договором поставки № 22/2007 від 28.11.2022, укладеним з ПАТ «Інтерпайп НТЗ». Таким чином, необґрунтованим є нарахування позивачем відповідно до п. 7.3. договору за специфікацією №32 пені у розмірі 321 048,00 грн та штрафу у розмірі 104 400,00 грн, за специфікацією №40 пені у розмірі 1249,92 грн та штрафу у розмірі 1008,00 грн. Відповідач зазначає, що розмір пені не може перевищувати розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, проте може бути меншим у разі домовленості сторін договору. В даному випадку, позивач застосовує положення пункту 7.3. договору, яким передбачено, що в разі порушення термінів постачання товару за договором, відповідач виплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожний день прострочення. Наданий позивачем розрахунок фактично перевищує розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, а тому вимоги позивача про стягнення пені із посиланням на п.7.3 договору є такими, що не відповідають нормам ст. 549 Цивільного кодексу України. Всього за розрахунком відповідача загальний розмір пені складає 275 587,39 грн. Різниця між розрахунком позивача та відповідача складає 46 710,53 грн. Отже, відповідач вважає заявлену позивачем до стягнення неустойку в загальній сумі 427 705,92 грн неспівмірною і явно завищеною. На думку відповідача справедливим розміром пені можна вважати суму 32 229,79 грн та штрафу - суму 10 540,80 грн, всього – 42 770,59 грн, що складає 10% позовних вимог. У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 290 068,13 грн та штрафу в розмірі 94 867,2 грн.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд
ВСТАНОВИВ:
28.11.2022 між Публічним акціонерним товариством «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатній завод» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод технологічного обладнання» (постачальник) було укладено договір поставки № 22/2007 (далі - договір).
В порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, надалі - товар. Найменування, асортимент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару зазначаються у специфікаціях, як оформлюються у вигляді додатків і складають невід`ємну частину цього договору (п. 1.1. договору).
Ціна за одиницю виміру товару, що поставляється за цим договором, визначається у гривнях, не враховує податок на додану вартість, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України, та зазначається у специфікаціях (п. 2.1. договору).
Ціна визначається з урахуванням базисних умов поставки, викладених у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, та зазначається у специфікаціях (п. 2.2. договору).
Ціна за одиницю виміру товару, яка зазначена в узгоджених сторонами специфікаціях, є фіксованою і не підлягає збільшенню, якщо інше не передбачено у специфікаціях до цього договору (п. 2.3. договору).
Загальна сума цього договору визначається як загальна вартість товару, поставленого за весь період дії цього договору на підставі оформлених сторонами специфікацій (п. 2.4. договору).
Товар за цим договором поставляється на умовах, викладених у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, та зазначених у специфікаціях (п. 3.1. договору).
Товар поставляється узгодженими партіями протягом терміну дії цього договору. Строк поставки товару та місце поставки товару зазначається у специфікаціях. У разі зміни місця поставки постачальник повинен письмово повідомити покупцю нові реквізити не пізніше 3-х днів до дати поставки товару, а у разі порушення зазначеного строку постачальник несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків, у тому числі відшкодовує покупцю збитки (п. 3.2. договору).
Товар передається постачальником покупцю на підставі видаткової накладної з відміткою покупця про приймання товару, якщо інше не передбачено відповідною специфікацією (п. 3.5. договору).
Датою поставки товару і датою переходу права власності на товар є дата, зазначена покупцем у видатковій накладній при прийманні товару. Сторони у специфікації можуть обумовити інші умови визначення дати поставки товару і дати переходу права власності на товар (п. 3.6. договору).
Разом з товаром постачальник передає покупцю наступні документи: рахунок-фактура; видаткова накладна; товарно-транспортна накладна; податкова накладна (оформлена та зареєстрована у відповідності до вимог діючого законодавства України); сертифікат якості (паспорт) виробника або його копія засвідчена підписом та печаткою постачальника; сертифікат відповідності товару; сертифікат походження товару; висновок санітарно-гігієнічної експертизи; фітосанітарна експертиза/паспорт/сертифікат; радіаційний протокол; мапа шкідливого фактора; інші документи, визначені відповідною специфікацією. Всі первинні документи повинні бути підписані уповноваженою на те особою з розшифруванням його підпису та завірені печаткою постачальника (п. 3.7. договору).
Розрахунки за цим договором покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в порядку та строки, зазначені у специфікаціях. При здійсненні оплати на умовах передплати покупець перераховує грошові кошти у розмірі вартості узгодженої партії товару. При здійсненні оплати з відстрочкою платежу покупець перераховує грошові кошти за фактично прийняту вагу/кількість товару (п. 4.1. договору).
Покупець здійснює оплату товару на підставі наданих постачальником документів: оригіналу рахунка-фактури при здійсненні оплати на умовах передплати; оригіналу рахунка-фактури та податкової накладної при здійсненні оплати з відстрочкою платежу. У разі ненадання постачальником вказаних документів або їх надання таким чином, що робить неможливим здійснення покупцем оплати товару в строки, зазначені у специфікаціях, а також документів передбачених п. 3.7 цього договору та/або передбачених у відповідній специфікації. Покупець звільняється від відповідальності, штрафні санкції за порушення строків оплати не застосовуються, три відсотки річних та індекс інфляції не нараховується та не виплачується покупцем (п. 4.2. договору).
У випадку невиконання, або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та/або чинним законодавством України, з відшкодуванням добросовісній стороні фактично заподіяного збитку (п. 7.1. договору).
У випадку порушення строків поставки постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості не поставленого в строк товару за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення. При порушенні строків постачання понад 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 5 % від вартості не поставленого в строк товару (п. 7.3. договору).
У випадку виникнення обставин, що перешкоджають повному або частковому виконанню договору, а саме: пожеж, стихійних лих, непередбачених обставин, що ведуть до порушення виробничого процесу, війни, військових дій будь-якого характеру, блокади, релігійних хвилювань, актів органів державної влади чи місцевого самоврядування і т.п., час, визначений для виконання зобов`язань за договором, повинен бути збільшений на термін дії цих форс-мажорних обставин. Якщо форс-мажорні обставини тривають більше одного місяця, постачальник і покупець мають право розірвати договір без будь-яких юридичних наслідків або суду і без поширення відповідальності на сторону, у якої виникли ці обставини (п. 8.1. договору).
Сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставин, повинна невідкладно повідомити у письмовій формі іншу сторону, а також надати відповідний сертифікат Торгово-Промислової Палати чи іншого компетентного органу, в якому повинні бути вказані характер форс-мажорних обставин і їх тривалість (п. 8.2. договору).
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін, та діє до 31.12.2025, а в частині не виконаних зобов`язань - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Датою підписання договору слід вважати дату, вказану в правому верхньому кутку на першій сторінці цього договору (п. 14.1. договору).
Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 14.2. договору).
Відповідно до п. 3.2. договору строк поставки товару та місце поставки товару зазначається у специфікаціях.
25.02.2025 сторони підписали специфікацію № 32 до договору (а.с. 12), в якій погодили товар, що підлягає поставці на загальну суму 2 088 000,00 грн. Також сторони погодили умови оплати: 50% передплата; 50% факт постачання 10 календарних днів, а також термін постачання: до 90 календарних днів від дати внесення передоплати.
Позивач зазначає, що 05.03.2025 перерахував відповідачу суму передплати по специфікації № 32 до договору у розмірі 50 % від суми специфікації, на підтвердження чого надав платіжну інструкцію № 1903 від 05.03.2025 (а.с. 24) про сплату відповідачу 1 044 000,00 грн, з призначенням платежу: «Передоплата за інструмент, запчастини зг.рах.№154 от 26.02.2025, дог.22/2007 від 28.11.2022».
Таким чином, відповідно до п. 3.2. договору та специфікації № 32 відповідач повинен був поставити товар на загальну суму 2 088 000,00 грн у строк до 03.06.2025 включно (05.03.2025 + 90 календарних днів).
Позивач зазначає, що відповідач за специфікацією № 32 до договору поставив товар на загальну суму 2 088 000,00 грн, однак із простроченням строку постачання визначеного вказаною специфікацією, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками видаткові накладні:
- № 987 від 22.10.2025 про поставку товару на суму 192 000,00 грн з ПДВ (а.с. 14);
- № 999 від 24.10.2025 про поставку товару на суму 408 000,00 грн з ПДВ (а.с. 15);
- № 1030 від 30.10.2025 про поставку товару на суму 192 000,00 грн з ПДВ (а.с. 17);
- № 1131 від 21.11.2025 про поставку товару на суму 384 000,00 грн з ПДВ (а.с. 18);
- № 1148 від 26.11.2025 про поставку товару на суму 384 000,00 грн з ПДВ (а.с. 19);
- № 1172 від 01.12.2025 про поставку товару на суму 528 000,00 грн з ПДВ (а.с. 20).
Позивач відповідно до п. 7.3. договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за прострочення строку поставки товару за специфікацією № 32 до договору у розмірі 321 048,00 грн за період з 12.06.2025 по 30.11.2025 та штраф у розмірі 104 400,00 грн.
Також позивач зазначив, що враховуючи наданий відповідачем сертифікат Дніпропетровської Торгово-промислової палати № 1200-25-0970 від 11.06.2025 про форс-мажорні обставини в період з 15.04.2025 по 11.06.2025 (включно), позивач не нараховує пеню за порушення строку постачання товару за специфікацією № 32 до договору з 03.06.2025 до 11.06.2025 (включно) – період форс-мажорних обставин, підтверджених вказаним сертифікатом ДТПП.
20.05.2025 сторони підписали специфікацію № 40 від 16.05.2025 до договору (а.с. 13), в якій погодили товар, що підлягає поставці на загальну суму 75 360,00 грн. Також сторони погодили умови оплати: 100% факт постачання 10 календарних днів, а також термін постачання: до 90 календарних днів від дати підписання специфікації.
Таким чином, відповідно до п. 3.2. договору та специфікації № 40 відповідач повинен був поставити товар на загальну суму 75 360,00 грн у строк до 18.08.2025 включно (20.05.2025 + 90 календарних днів).
Однак, як зазначає позивач, відповідач виконав свої зобов`язання з постачання товару за специфікацією № 40 до договору частково з простроченням строку постачання, що підтверджується видатковою накладною № 1026 від 30.10.2025 про постачання товару на суму 20 160,00 грн з ПДВ (а.с. 16).
Позивач відповідно до п. 7.3. договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за прострочення строку поставки товару за специфікацією № 40 до договору у розмірі 1249,92 грн за період з 29.08.2025 по 29.10.2025 та штраф у розмірі 1008,00 грн.
Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору направив відповідачу вимогу № 50/1 від 11.02.2026 (а.с. 21-22), в якій вимагав сплатити заборгованість. В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної вимоги позивач надав до суду копії опису вкладення та фіскального чеку (а.с. 23). Однак, відповідач відповідь на вимогу не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України). 
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України).
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України). 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України). 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Доказів поставки спірного товару у встановлений договором та специфікаціями № 32 та № 40 строк відповідач не надав. 
Як вказано вище, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за прострочення строку поставки товару за специфікацією № 32 до договору у розмірі 321 048,00 грн за період з 12.06.2025 по 30.11.2025 та штраф у розмірі 104 400,00 грн. Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за прострочення строку поставки товару за специфікацією № 40 до договору у розмірі 1249,92 грн за період з 29.08.2025 по 29.10.2025 та штраф у розмірі 1008,00 грн.
Відповідно до п. 7.3. договору у випадку порушення строків поставки постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості не поставленого в строк товару за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення. При порушенні строків постачання понад 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 5 % від вартості не поставленого в строк товару.
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).
Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Дніпропетровською Торгово-промисловою палатою було видано сертифікат № 1200-25-0970 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (а.с. 25), яким Дніпропетровська Торгово-промислова палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, які спричинили військові дії, а саме: обстріл з використанням БпЛА, Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання» щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: передати у власність продукцію матеріально-технічного призначення (товар) за номенклатурою, в асортименті, кількості та у строки, що зазначені в специфікаціях №№ 32-36 до договору поставки № 22/2007 від 28.11.2022, у термін з 15.04.2025, за договором поставки № 22/2007 від 28.11.2022, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (код ЄДРПОУ 05393116). Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання: 15.04.2025; дата закінчення: тривають на 11.06.2025.
Господарський суд зауважує, що сертифікат Торгово-промислової палати не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.
В той же час, відповідачем до суду надано копії акту про пожежу від 16.04.2025, складеного провідним інспектором ВЗНС Кам`янського РУ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області Лавріненком В.В., згідно з яким пожежа виникла 15.04.2025 в складських приміщеннях за адресою: м. Кам`янське, вул. Криворізька, 1а, в результаті влучання БпЛА; висновку про причини виникнення пожежі від 18.04.2025, складеного провідним інспектором ВЗНС Кам`янського РУ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області Лавріненком В.В., згідно з яким пожежа, яка виникла 15.04.2025 на території комплексу нежитлових будівель за адресою: м. Кам`янське, вул. Криворізька, 1а, сталася в результаті влучання БпЛА; акту встановлення факту пошкодження майна від 18.04.2025, складеного комісією ТОВ «ДЗТО», якими засвідчено факт пошкоджень, внаслідок ударів військ РФ із застосуванням БпЛА 15.04.2025 майна ТОВ «ДЗТО» та орендованого приміщення за адресою: м. Кам`янське, вул. Криворізька, 1а.
За наведених вище обставин господарський суд дійшов висновку, що відповідачем надано належні докази про наявність обставин непереборної сили, які об`єктивно унеможливили належне виконання останнім свого зобов`язання зі своєчасної поставки товару за специфікацією № 32 на загальну суму 2 088 000,00 грн, а також про те, що такі обставини є надзвичайними і невідворотними.
Враховуючи викладене, оскільки порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання» свого зобов`язання зі своєчасної поставки товару за специфікацією № 32 на загальну суму 2 088 000,00 грн сталося внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), то останній, в силу ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України звільняється від відповідальності за порушення такого зобов`язання. 
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за прострочення строку поставки товару за специфікацією № 32 до договору у розмірі 321 048,00 грн та штраф у розмірі 104 400,00 грн задоволенню не підлягають.
Господарський суд зауважує, що сертифікатом Дніпропетровської Торгово-промислової палати № 1200-25-0970 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (а.с. 25), Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання» не засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо зобов`язання зі своєчасної поставки товару за специфікацією № 40.
Також суд враховує, що специфікація № 40 підписана сторонами 20.05.2025, тобто після подій 15.04.2025 (пожежа в складських приміщеннях за адресою: м. Кам`янське, вул. Криворізька, 1а, в результаті влучання БпЛА).
Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені та штрафу за прострочення строку поставки товару за специфікацією № 40 до договору позивача та встановлено, що він виконаний правильно.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення строку поставки товару за специфікацією № 40 до договору у розмірі 1249,92 грн та штрафу у розмірі 1008,00 грн.
Відповідач зазначає, що розмір пені не може перевищувати розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. В даному випадку, позивач застосовує положення пункту 7.3. договору, яким передбачено, що в разі порушення термінів постачання товару за договором, відповідач виплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожний день прострочення. Таким чином, наданий позивачем розрахунок фактично перевищує розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, а тому вимоги позивача про стягнення пені із посиланням на п.7.3 договору є такими, що не відповідають нормам ст. 549 Цивільного кодексу України.
Господарський суд наголошує, що ані ст. 549 Цивільного кодексу України, ані інша норма чинного законодавства України не обмежує максимальний розмір пені за несвоєчасне виконання негрошових зобов`язань подвійною обліковою ставкою Національного банку України.
Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи, тому відхиляються господарським судом.
Господарський суд зазначає, що враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).
У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.
Відповідач у своєму відзиві просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 10%.
Своє клопотання відповідач обґрунтовує наступним. Відповідач вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір неустойки має бути зменшений, адже в даному випадку з матеріалів справи не вбачається, що позивач, будучи кредитором, зазнав майнових втрат внаслідок несвоєчасного постачання товару з боку позивача, і, значить, неіснуючі майнові втрати не підлягають компенсації шляхом стягнення неустойки. До того ж основне зобов`язання на момент подання позову уже майже, як рік тому було добровільно виконано в повному обсязі. В даному випадку має місце незначне прострочення у виконанні зобов`язання. Так, як свідчить зміст позовної заяви, прострочення окремих партій товару складало від 132-ох до 170-ти днів. При цьому, всі партії були відвантажені після налагодження виробництва протягом місяці з 21.10.2025 по 30.11.2025. В той же час строк відвантаження було порушено через форс-мажорні обставини, які засвідчила Дніпропетровська торгово-промислова палата Сертифікатом №1200-25-0970 від 11.06.2025, що була спричинена обставинами непереборної сили, а саме - ракетно-шахедними ударами з боку країни-агресора, які стались 16.04.2025 внаслідок влучання групи ударних БПЛА російської федерації в кількості близько 12 штук у виробничі потужності Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод технологічного обладнання» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Криворізька, 1А. Підприємство, перебуваючи у надкритичній ситуації, незважаючи на обставини, що склались внаслідок війни, все ж відшукало можливість для виконання своїх зобов`язань перед замовником. Порушення відповідачем строків поставки товару в адресу позивача не завдало збитків будь-яким іншим учасникам господарських правовідносин. Поведінка відповідача свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання, адже весь товар було поставлено в належній якості, кількості і комплектності. Винна особа вжила заходи до виконання зобов`язання, негайного добровільного усунення порушення й наслідків, і, значить, діяла добросовісно.
Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.
Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд повинен, зокрема встановити винятковість даного випадку, майновий стан сторін та оцінити співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій із розміром збитків кредитора, врахувати інтереси обох сторін.
При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.
Слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.
Дослідивши матеріали справи, оскільки розмір штрафних санкцій не є надмірно великим та відповідачем не надано доказів винятковості випадку для зменшення розміру штрафних санкцій, господарський суд не вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій.
Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача – 5105,27 грн (99,47 %), на відповідача – 27,20 грн (0,53 %).
Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод технологічного обладнання» (51927, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Криворізька, буд. 1 А, ідентифікаційний код 40223231) на користь Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатній завод» (49081, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Старозаводська, буд. 21, ідентифікаційний код 05393116) 2285,12 грн, а саме: 2257,92 грн, з яких: 1249,92 грн - пеня, 1008,00 грн - штраф, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 27,20 грн, про що видати наказ.
В решті позову відмовити.
Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.
Повне рішення складено 13.05.2026.
Суддя	 	І.В. Мілєва