Справа № 594/430/26
Провадження №2/594/493/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року 
Борщівський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого Чир П.В. 
з участю секретаря Козій Я.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього в користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , сина ОСОБА_4 , дочки ОСОБА_3 у розмірі половини його заробітку (доходу) до 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. 
В обґрунтування позовних вимог вказав, що його матеріальний стан погіршився у зв`язку зі зміною сімейного стану. Від шлюбу з ОСОБА_5 має спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на його утриманні, отже станом на сьогодні він є батьком чотирьох неповнолітніх дітей та повнолітнього сина, які мають рівні права на отримання утримання від батька. 08.09.2023 року між ним та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб. ОСОБА_8 має неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, не працевлаштована та не має власного доходу, займається виховання дитини від першого шлюбу. Оскільки дружина перебуває у скрутному матеріальному становищі обов`язок щодо утримання сім`ї та забезпеченні її побутовими потребами повністю покладені на нього. Новоутворену сім`ю і дітей від шлюбу з ОСОБА_5 він повністю забезпечує за власні кошти. Після усіх витрат, що він робить задля утримання, в нього не залишається достатньо грошових коштів для сплати аліментів в повному обсязі.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської областівід 02.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
04.05.2026 відповідачка ОСОБА_9 подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів у зв`язку з відсутністю правових підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану. Наявність обставин, на які посилається позивач, аж ніяк не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів. Двоє дітей від першого шлюбу, син ОСОБА_10 є повнолітнім, а сину ОСОБА_11 у грудні цього року виповнюється 18 років. При цьому позивач не вказує, що він платить чи платив аліменти на їх утримання та у якому розмірі. Посилання позивача на те, що він утримує дитину теперішньої дружини не може свідчити про погіршення його матеріального стану, оскільки в розумінні СК України це не є його обов`язком, а якщо він взяв на себе обов`язок щодо утримання чужої дитини то це його добра воля. Крім того, відповідач повідомила, що 28.08.2025 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , актовий запис №124 та змінила прізвище на ОСОБА_13 , на підтвердження чого подала копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 .
22.05.2026 представник позивача адвокат Зачепіло З.Я. подала до суду відповідь на відзив, в якому просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Вказала, що однією з підстав зменшення розміру аліментів є саме зміна сімейного стану. Головне значення має наявність у позивача, як у платника аліментів, осіб, яких він за законом зобов`язаний утримувати. Як наслідок утримання синів ОСОБА_11 та ОСОБА_14 від іншого шлюбу впливає на його матеріальне становище. Твердження відповідача про те, що позивач добровільно взяв на себе обов`язки щодо утримання чужої дитини, не спростовує факту реального погіршення його матеріального становища у зв`язку зі створенням нової сім`ї та необхідністю її забезпечення. Таким чином витрати позивача на утримання новоствореної сім`ї є об`єктивними, постійними та безпосередньо впливають на його матеріальне становище.
25.05.2026 відповідач подала заперечення, в якому зазначила, що сам обов`язок утримувати дітей, без понесення реальних витрат на таке утримання жодними чином не свідчить про погіршення матеріального становища платника аліментів. Окрім цього, наявність у позивача двох дітей від першого шлюбу, повнолітнього сина ОСОБА_14 та сина ОСОБА_11 , якому цього року виповнюється 18 років, не є новою обставиною, що виникла тепер, при вирішенні справи про стягнення аліментів судом ця обставина вже була взята до уваги. Наполягає на тому, що позивач не має обов`язку утримувати сина його теперішньої дружини від першого шлюбу, він сам себе добровільно поставив в таке становище, а тому вказана обставина не може свідчити про погіршення його матеріального становища.
Позивач ОСОБА_1 в зал судового засідання не прибув.
Представник позивача - адвокат Зачепіло З.Я. подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її та позивача відсутності, позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_9 в зал судового засідання не прибула, подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві.
Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.
Судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 27.03.2023, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с.Пищатинці Чортківського району Тернопільської області, в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с.Верхняківці Чортківського району Тернопільської області, зареєстрованої в с.Пищатинці Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі половини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 22 березня 2023 року. 
Встановлені судом та наведені вище обставини сторонами не заперечувались.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Позивач на підтвердження позовних вимог про зменшення розміру аліментів надав копії: свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтва про народження, серія НОМЕР_4 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , згідно якого 08.09.2023 він зареєстрував шлюб з ОСОБА_15 , актовий запис 104.; довідку Пенсійного фонду України від 09.03.2026 про відсутність доходу у дружини позивача ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.
Суд вважає, що наведені позивачем підстави для зміни раніше встановленого розміру аліментів не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки у матеріалах справи відсутні докази про те, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі. 
Посилання позивача як на підставу зменшення розміру аліментів, на ті обставини, що на його утриманні перебувають діти від першого шлюбу, повнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підтверджено жодними доказами щодо здійснених позивачем витрат на їх утримання та розмір цих витрат.
Крім того, посилання позивача на те, що він створив нову сім`ю та несе витрати на її утримання, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
У зв`язку з вище наведеним, позивач не підтвердив належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, зокрема не надав доказів на підтвердження здійснених ним витрат, що вплинуло на погіршення його майнового стану. Без доведення погіршення майнового становища позивача, зменшення розміру аліментів не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їхнім інтересам. 
В матеріалах справи відсутні докази матеріального стану позивача, які б свідчили про реальну його неможливість сплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Отже, визначений судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 27.03.2023 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища позивача не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення дітей сторін та суперечитиме їхнім інтересам, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.
Судові витрати слід покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.
На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей - відмовити. 
Судові витрати по справі покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 01 червня 2026 року. 

Головуючий : Чир П. В.