ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 р. 	Справа № 440/10475/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 14.11.25 по справі № 440/10475/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання протиправним та скасування рішення зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач, пенсійний орган), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 164550009545 від 20.06.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 25.02.1991 по 09.08.1991 та з 24.07.2014 по 02.08.2016, а також зарахувати йому до загального страхового стажу періоди роботи з 05.09.1990 по 01.02.1991, з 28.01.1992 по 14.03.1997, з 14.05.1997 по 18.08.1999 згідно із записами трудової книжки серія НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву від 13.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 164550009545 від 20.06.2025, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, оскільки трудовою книжкою ОСОБА_1 та індивідуальними відомостями про застраховану особу у повному обсязі підтверджується наявність у позивача достатнього страхового та пільгового стажу, а тому у ОСОБА_1 взагалі відсутній обов`язок із надання будь-яких уточнюючих довідок.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 по справі № 440/10475/25 позов ОСОБА_1 у справі № 440/10475/25 - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.06.2025 № 164550009545.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 13.06.2025 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до пільгового стажу періодів його роботи з 25.02.1991 по 09.08.1991, з 24.07.2014 по 02.08.2016, а до страхового стажу - періодів його роботи з 05.09.1990 по 01.02.1991, з 28.01.1992 по 14.03.1997, з 14.05.1997 по 18.08.1999 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.07.1987 та довідки ПАТ "Укрнафта" від 06.06.2025 №01/01/10/09/01/01-06-54.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 по справі № 440/10475/25 та ухвалити нове рішення у цій справі, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про відсутність в діях пенсійного органу будь-яких ознак протиправності, адже страховий стаж позивача становить 26 років 0 місяців 24 дні, замість необхідних – 30 років, а пільговий – 08 років 08 місяців 28 днів із необхідних – 12 років 6 місяців, що унеможливлює призначення бажаної пенсії.
У свою чергу, зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 24.07.2014 по 02.08.2016 згідно з довідкою №01/01/10/09/01-06-54 від 06.06.2025, є неможливим, так як невірно зазначено посилання на постанову Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 (заявник працює по 02.08.2016, отже застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003). Також, за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 20.07.1987, а саме: періоди служби в органах внутрішніх справ з 05.09.1990 по 01.02.1991, з 28.01.1992 по 14.03.1997, з 14.05.1997 по 18.08.1999 – через потребу підтвердження довідками відповідного відомства; період роботи з 25.02.1991 по 09.08.1991 - запис про звільнення не завірено печаткою підприємства, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та закладах від 20.06.1974 № 162. 
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
13.06.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності ГУПФ в Харківській області, яким 20.06.2025 прийнято рішення № 164550009545 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та пільгового стажу, передбаченого п. 2 ч. 2 статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а. с. 19).
Результати розгляду документів, доданих до заяви: до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 24.07.1914 (у відзиві відповідач уточнив дату "24.07.2014") по 02.08.2016 згідно з довідкою №01/01/10/09/01-06-54 від 06.06.2025, оскільки зазначено невірно посилання на постанову Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 (заявник працює по 02.08.2016, а тому застосовується постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003). За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 20.07.1987 а саме: періоди служби в органах внутрішніх справ з 05.09.1990 по 01.02.1991, з 28.01.1992 по 14.03.1997, з 14.05.1997 по 18.08.1999 - потребує підтвердження довідками відповідного відомства; період роботи з 25.02.1991 по 09.08.1991 - запис про звільнення не завірено печаткою підприємства, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110. Періоди роботи з 03.04.2001 зараховано згідно з даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК5).
Позивач вважає протиправними мотиви відмови, оскільки наявні усі умови, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а саме: вік 56 років, загальний стаж роботи понад 30 років, з яких 10 років 09 місяців 08 днів на роботах з особливо важкими умовами праці, що передбачені Списком №2.
З цих підстав позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 20.06.2025 № 164550009545 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та наявність підстав для його скасування, оскільки всі періоди трудової діяльності ОСОБА_1 підтверджені записами трудової книжки, а тому підлягають врахуванню до страхового та пільгового стажу.
З метою захисту прав позивача суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.06.2025 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до пільгового стажу періодів його роботи з 25.02.1991 по 09.08.1991, з 24.07.2014 по 02.08.2016, а до страхового стажу - періодів його роботи з 05.09.1990 по 01.02.1991, з 28.01.1992 по 14.03.1997, з 14.05.1997 по 18.08.1999 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.07.1987 та довідки ПАТ "Укрнафта" від 06.06.2025 №01/01/10/09/01/01-06-54.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-ІV.
На виконання вимог частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно із частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі по тексту - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За змістом частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що станом на час звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах, останній досягнув 55 річного віку.
Отже, страховий стаж ОСОБА_1 повинен становити не менше 30 років, а пільговий - не менше 12 років 6 місяців.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В силу пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі по тексту - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами необхідне лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Колегія суддів наголошує, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року по справі № 171/843/17.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.07.1987:
- з 05.09.1990 по 01.02.1991 - служив в органах внутрішніх справ Української РСР безперервно чотири місяці 26 днів (запис № 7);
- з 25.02.1991 - прийнятий учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею в шахті "Краснополіївська" ДХК "Луганськвугілля" м. Брянка Луганської області (запис № 8);
- з 02.03.1991 - направлений на курси гірників з відривом від виробництва (запис № 9);
- з 10.04.1991 - переведений підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею (запис № 10);
- з 10.04.1991 - направлений на курси гірників очисного забою з відривом від виробництва (запис № 11);
- з 03.07.1991 - переведений гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті (запис № 12);
- з 09.08.1991 - звільнений за ст. 38 КЗпП УРСР за власним бажанням (запис № 13);
- з 28.01.1992 - зарахований на службу за контрактом у ВВ МВС України (запис № 17);
- з 14.03.1997 - виключений зі списків особового складу частини у зв`язку з переводом до ЦИН УЛ 314/11 (запис № 18);
- з 14.05.1997 по 18.08.1999 - служба в органах внутрішніх справ на посадах рядового та молодшого начальницького складу УМВС України в Луганській області (запис № 19);
- з 24.07.2014 - прийнятий оператором з добування нафти та газу за третім розрядом в цех з видобутку нафти і газу № 2 Нафтогазодобувне управління "Полтаванафтогаз" (запис №40);
- з 20.11.2018 - переведений оператором з добування нафти й газу за четвертим розрядом цього ж цеху (запис № 41).
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 01/01/10/09/01/01-06-54, виданій ПАТ "Укрнафта" (а. с. 18), ОСОБА_1 дійсно працює повний робочий день в цеху з видобутку нафти й газу нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" оператором з добування нафти й газу і за період з 24.07.2014 (наказ № 310 від 11.07.2014) по 02.08.2016 (постанова КМ від 24.06.2016 № 461) виконував роботи по веденню технологічного процесу за всіма способами видобування нафти, газу, газового конденсату, закачуванні та відбиранні газу і проведенню геолого-технологічних засобів по підтриманню режиму роботи свердловин. Ця робота дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та передбачена Списком № 2 розділ ХІІ п. 2 позиція 12.2а, код КП 8113.1. Підстава: постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, накази НГВУ "Полтаванафтогаз" по атестації робочих місць (28 від 11.01.2010, №21 від 06.01.2015) для призначення пенсії на пільгових умовах. Пільговий стаж: 2 роки 0 місяців 09 днів.
Таким чином, долученими до матеріалів справи доказами, які також були у розпорядженні у відповідача підтверджено, що позивач протягом спірного періоду працював на посаді зі шкідливими та важкими умовами праці, робота на якій дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.
Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на неможливість зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності позивача, зазначених у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 01/01/10/09/01/01-06-54 через посилання на неактуальну постанову Кабінету Міністрів України, адже у вказані довідці також є посилання і на постанову Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, яка на переконання пенсійного органу повинна бути зазначена у довідці. Крім того, спірні періоди відображені у трудовій книжці, а тому у ОСОБА_1 взагалі відсутній обов`язок із надання уточнюючих довідок.
З аналогічних підстав підлягають відхилення і доводи про неможливість зарахування періодів служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ з 05.09.1990 по 01.02.1991, з 28.01.1992 по 14.03.1997, з 14.05.1997 по 18.08.1999 через потребу підтвердження довідками відповідного відомства.
Що стосується відсутності печатки підприємства у записі трудової книжки з 25.02.1991 по 09.08.1991, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, за якою на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Судом апеляційної інстанції враховує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
При цьому, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.
Також, Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а зазначено, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, як наслідок, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що право позивача на зарахування спірного періоду до страхового та пільгового стажу для перерахунку пенсії не повинно бути обмежено обставинами, незалежними від нього, а саме допущення роботодавцем неточностей при оформленні первинних документів.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Порядок № 22-1).
Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу. Основним документом на підтвердження трудового стажу є трудова книжка, яка була надана позивачем до пенсійного органу.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4.2 розділу 4 Порядку 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема:
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
повідомляє про необхідність до оформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.
Тобто, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні стажу позивачу при призначенні пенсії.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, від 03 червня 2021 року у справі № 127/8001/17.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у пенсійного органу правових підстав для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача з 25.02.1991 по 09.08.1991, з 24.07.2014 по 02.08.2016 до пільгового стажу, а з 05.09.1990 по 01.02.1991, з 28.01.1992 по 14.03.1997, з 14.05.1997 по 18.08.1999 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.07.1987 та довідки ПАТ "Укрнафта" від 06.06.2025 № 01/01/10/09/01/01-06-54 - до страхового стажу.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах № 164550009545 від 20.06.2025 та наявність підстав для його скасування.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Колегія суддів враховує, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем без надання належної оцінки наданих до заяви про призначення пенсії документам, а також за відсутності відповідного мотивування. При цьому суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданих виключно пенсійному органу.
Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені законодавством.
З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів погоджується із обраним судом першої інстанції способом захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 25.02.1991 по 09.08.1991 та з 24.07.2014 по 02.08.2016, а також зарахувати йому до загального страхового стажу періоди роботи з 05.09.1990 по 01.02.1991, з 28.01.1992 по 14.03.1997, з 14.05.1997 по 18.08.1999 згідно із записами трудової книжки серія НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву від 13.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.
За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для його скасування.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 по справі № 440/10475/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій