КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№33/824/278/2026 Постанова винесена суддею Кучерявою Л.М.
Категорія: ст. 173 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Коваль Л.М. на постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року стосовно 

ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працюючої, яка є головою громадської організації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Згурівського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. 
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, 17 липня 2025 року приблизно о 14 год. 40 хв. в АДРЕСА_2 , громадянка ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою в бік громадянки ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян. 
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Коваль Л.М., вважаючи постанову суду незаконною через порушення норм процесуального права, оскільки судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи та формально їх вивчено, просить постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діх ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 855274 від 17 липня 2025 року містить виправлення прізвища правопорушника, у зв`язку з чим, виходячи з вимог ст. 256 КУпАП та п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376 (далі - Інструкція), вважається недійсним. 
Проте суд першої інстанції дійшов висновку, що це є опискою та прийняв протокол про адміністративне правопорушення до уваги як належний і допустимий доказ. 
З такими висновками вона не погоджується, оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, тому має бути оформленим належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, оцінці підлягає як кожен окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами та мають значення для справи. 
Водночас, досліджений судом першої інстанції відеозапис є неналежним доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про здійснення відеозапису. У матеріалах справи відсутні докази того, ким та коли було отримано даний доказ, хто є власником інформації, зафіксованої на відеоносії, коли було долучено даний доказ: поліцейським чи судом після надходження матеріалів. 
Крім того, вказує, що розгляд справи був упередженим, оскільки чоловік потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 є присяжним Згурівського районного суду Київської області. Тому, у зв`язку з цим, суд повинен був звернутися до Київського апеляційного суду з клопотанням про визначення підсудності цієї справи. 
Також зазначає, що надані суду докази не містять точних відомостей про час вчинення адміністративного правопорушення, оскільки, згідно протоколу, подія мала місце близько 14 год. 40 хв., тоді як в рапорті СПД № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області зазначено, що на лінію 102 надійшла заява ОСОБА_2 про погрозу їй вбивством (фізичною розправою) від ОСОБА_1 , яка сталася о 14 год. 53 хв. 17 липня 2025 року. 
Отже, вина ОСОБА_1 не може ґрунтуватися на доказах, які містяться в матеріалах справи. Наявні в протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи докази, а саме: рапорт сержанта поліції Хижкового В.В., письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є недостатніми та недопустимими для визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 
Також зазначає, що конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17 липня 2025 року був зумовлений неприязними відносинами на особистому підґрунті, а не з хуліганських мотивів. Наявність саме хуліганського (безпричинного) мотиву є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисник Коваль Л.М. та потерпіла ОСОБА_2 в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися.
При цьому ОСОБА_1 про поважність причин своєї неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилала.
Потерпіла ОСОБА_2 направила на адресу суду клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності.
Захисник Коваль Л.М. брала участь в апеляційному суді у судовому засіданні 08.12.2025 року в режимі відеоконференції з приміщення Яготинського районного суду Київської області та при дослідженні доказів, внаслідок відключення в районному суді електропостачання, відеозв`язок був перерваний, через що розгляд справи відкладено на 15 год. 12 січня 2026 року. Проте, захисник Коваль Л.М. у судове засідання 12.01.2026 року не з`явилась та до відеоконференції не приєдналась, а в телефонному режимі повідомила про неможливість її участі в судовому засіданні через зайнятість в інших справах і висловила прохання про закінчення розгляду справи у її відсутність, оскільки свої пояснення по суті поданої апеляційної скарги вона вже надала.
За таких обставин, апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 5 ст. 294 КУпАП, неявка учасників не перешкоджає проведенню розгляду справи, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Коваль Л.М. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучений до справи відеозапис, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за обставин, зазначених у постанові суду, підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 855274 від 17 липня 2025 року, який підписаний посадовою особою, яка склала протокол, та ОСОБА_1 без будь-яких заперечень, а також даними, що містяться в рапорті інспектора поліції СПД № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області від 17 липня 2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , диском з відеозаписом від 17 липня 2025 року. 

Так, за письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах справи, слідує, що 17 липня 2025 року у неї стався конфлікт з ОСОБА_2 у соціальній мережі Фейсбук з приводу того, що ОСОБА_2 почала принижувати її особисту діяльність, якою є волонтерство. Приблизно о 14:50 вона приїхала до місця проживання ОСОБА_2 , щоб з`ясувати чому остання її принижує та ображає. Вона зайшла в магазин, в якому працювала ОСОБА_2 , та на емоціях почала останню ображати. Після чого ОСОБА_2 не хотіла з нею спілкуватися і викликала поліцію. Пояснення аналогічного змісту ОСОБА_1 надала і в суді першої інстанції. 

При цьому, з письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 17 липня 2025 року зранку ОСОБА_1 у Фейсбуці почала писати під постами образливі слова, погрози їй та її дітям. Вона не відповідала на це. ОСОБА_1 почала писати в Месенджер огидні слова, дуже образливі. У відповідь на це вона опублікувала всю їхню переписку на своїй сторінці в Інтернеті. О 14 год. 50 хв. приїхала ОСОБА_1 з трьома чоловіками, з криками, погрозами її життю, ображала її. ЇЇ чоловіка не було вдома, ОСОБА_1 дзвонила і погрожувала, вживала нецензурну лексику. Була в алкогольному сп`янінні. Ображала нецензурною лексикою при поліції.

Такі пояснення ОСОБА_2 підтверджуються також і даними, що містяться в рапорті інспектора поліції СПД № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області від 17 липня 2025 року, відповідно до якого - 17 липня 2025 року о 14 год 53 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17 липня 2025 року о 14 год. 53 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , жінка поводить неадекватно в магазині заявниці, погрожує, в стані алкогольного сп`яніння. Заяву отримано та зареєстровано як: погроза вбивством (фізичною розправою).

Також на диску, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, містяться відеозаписи, на яких відображено, як ОСОБА_1 з трьома чоловіками на автомобілі приїхали у магазин, де за місцем продавця знаходилася ОСОБА_2 . ОСОБА_1 на підвищеному тоні вживала нецензурні слова, непристойні висловлювання у бік ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_2 та трьох чоловіків. Після чого вийшла з магазину та продовжила висловлюватися нецензурною лайкою по відношенню до ОСОБА_2 . В цей час до магазину приїхали працівники поліції. 

Сукупність наведених доказів поза розумним сумнівом вказує на наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні дрібного хуліганства, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП. 

Твердження захисника про недопустимість таких доказів, як протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 855274 від 17 липня 2025 року, рапорту інспектора поліції СПД № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області від 17 липня 2025 року та відеозапису, є безпідставними з огляду на наступне. 

Так, протокол про адміністративне правопорушення складено та підписано уповноваженою на те особою, а його форма та зміст відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Доводи захисника Коваль Л.М. про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням ст. 256 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки виправлення помилково зазначеної однієї літери в прізвищі особи, стосовно якої такий протокол складено, не є підставою для закриття справи про вчинення адміністративного правопорушення, та ніяким чином не спростовує ні подію правопорушення, ні наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 . Це також не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи та слугувати підставою для скасування судового рішення, оскільки жодним чином не спростовує правильності висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Що стосується наявного в матеріалах справи відеозапису, то слід зазначити таке. 

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, відеозапис з камери відеоспостереження може бути використаний як доказ по справі. При цьому, за вимогами КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається лише про долучення відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції, за умови, що така фіксація здійснювалась.
В даному випадку до матеріалів справи був долучений відеозапис з камери відеоспостереження магазину, що не потребує відповідної фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення. 

При цьому, як зазначалося вище обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відеозапис надійшов до суду разом з матеріалами справи, які були направлені СПД № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області. Зафіксована на ньому інформація відповідає тим обставинам і подіям, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та інших доказах, а тому не виникає сумніву в його достовірності. 

Що ж стосується тих обставин, що в рапорті інспектора поліції СПД № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області від 17 липня 2025 року міститься посилання про отримання 17 липня 2025 року о 14 год. 53 хв. повідомлення на гарячу лінію «102» про вчинення правопорушення о 14 год. 53 хв., а не о 14 год. 40 хв., як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а також, що таке правопорушення було вчинено ОСОБА_1 , то вони не можуть слугувати підставами для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки це може бути розцінено лише як технічна помилка, а не як порушення вимог законодавства, що тягне за собою скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення. 
В даному аспекті слід також вказати, що відомості, зазначені в рапорті вказують лише на час здійснення виклику працівників поліції, що мало місце о 14 год. 53 хв., а в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що воно було вчинено близько 14 год. 40 хв., тобто приблизний час його вчинення, адже дані події передували виклику ОСОБА_2 працівників поліції, у зв`язку із вчиненням протиправних дій щодо неї, і не мають значного розриву у часі. 
Наведене не є підставою вважати, що рапорт інспектора поліції складено з порушеннями вимог чинного законодавства. Таким чином, рапорт інспектора поліції СПД № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області від 17 липня 2025 року не може бути визнаний недопустимим доказом у справі, оскільки отриманий у процесуальний спосіб. 

Спростовується наведеним і твердження захисника Коваль Л.М. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
До інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян, які складають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, відносяться дії, для яких характерним є ігнорування встановлених в суспільстві норм моралі і правил поведінки, зокрема і знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП, є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.

За наявних в матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 приїхала з трьома чоловіками до магазину, де знаходилась ОСОБА_2 , та почала їй погрожувати і кричати, ображати, застосовувати нецензурну лайку. 
Отже, така поведінка ОСОБА_1 вказує на умисне порушення громадського порядку та спокою громадян, що виявляє явну неповагу до суспільства, що виходить за межі конфліктної ситуації та підпадає під ознаки дрібного хуліганства, тобто адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою в громадському місці, чим порушила громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинила дрібне хуліганство, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, підтверджується сукупністю зібраних доказів, які поза розумним сумнівом вказують на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Що стосується пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наданих в суді першої інстанції, то з них вбачається, що вони не були безпосередніми очевидцями події, а їх думка щодо обставин її виникнення та перебігу є лише суб`єктивним судженням, яке ґрунтується на приятельських стосунках з ОСОБА_1 . Зокрема свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працює разом з ОСОБА_1 у громадській організації, була на місці події, коли приїхали працівники поліції та складали протокол. Однак вважає, що ОСОБА_2 та її чоловік своїми діями провокували ОСОБА_1 . Згідно пояснень свідка ОСОБА_6 вона є подругою ОСОБА_1 , особисто присутньою під час подій, які відбулися 17 липня 2025 року не була, про обставини справи стало відомо зі слів ОСОБА_1 . 

Отже, вище наведе спростовує доводи апеляційної скарги щодо однобічності і неповноти судового розгляду справи та помилковості висновків про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 
Судом першої інстанції вжито заходів щодо розгляду справи у відповідності до вимог чинного законодавства та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

В ході апеляційного розгляду справи не встановлено обставин, які б давали підстави для сумніву в упередженості судді при прийнятті оскаржуваної постанови. Ті обставини, що чоловік ОСОБА_2 є присяжним у Згурівському районному суді Київської області не є прямо визначеною підставою, яка відповідно до вимог закону виключає участь судді у розгляді справи.

За таких обставин, апеляційний суд, вважаючи постанову Згурівського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року законною і обґрунтованою, а висновки суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, такими, що відповідають фактичним обставин справи, не вбачає підстав для її скасування, а відтак, апеляційна скарга захисника Коваль Л.М. не підлягає задоволенню. 

Також суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, і обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн., що в повній мірі відповідає санкції ст. 173 КУпАП і за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, а також відповідає і меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисника Коваль Л.М. залишити без задоволення, а постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн., - без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Горб І.М.