Справа №597/212/26
Провадження №3/597/114/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 р. суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Шевчук В.М., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Кульгавець С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №4 Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя  АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В :

До Заліщицького районного суду Тернопільської області від відділення поліції №4 Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №585520 від 07.02.2026 року ОСОБА_1 07.02.2026 року о 14 годині 59 хвилини, керуючи в м.Заліщики по вул.Гайворонського автомобілем марки ВАЗ, модель 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, почервоніння шкірних покривів обличчя, нестійка хода, пройшовши огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки не погодився з його результатами і відмовився пройти такий огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Також до Заліщицького районного суду Тернопільської області від відділення поліції №4 Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №004599 від 07.02.2026 року  ОСОБА_1 07.02.2026 року о 16 годині 30 хвилини, керуючи в м.Заліщики по вул.С.Крушельницької, вул.В.Стефаника автомобілем марки ВАЗ, модель 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкірних покривів обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, відмовився пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Також захисник ОСОБА_1 - адвокат Кульгавець С.М. подав письмові клопотання, в яких просить закрити провадження у справах, у зв`язку з відсутністю у діях його підзахисного складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, згідно протоколів серій ЕПР1 №585520, ААБ №004599 від 07.02.2026 року.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, делегував свій захист адвокату Кульгавець С.М.
Заслухавши пояснення захисника Кульгавець С.М., дослідивши вказані вище клопотання та матеріали справ, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, вичерпний перелік підстав за яких поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортний засіб визначений ч.2 ст.35 ЗУ “Про Національну поліцію”.
Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у вказаній вище статті (ч.3 ст.35 ЗУ “Про Національну поліцію”).
Як вбачається з матеріалів справи (протокол серії ЕПР1 №585520), а саме: відеозаписів під назвами “130 07.02.2026 Вакарчук к1” та “130 07.02.2026 Вакарчук к2”, які розпочинаються о 14 год 58 хв 56 сек та о 15 год 02 хв 21 сек відповідно, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 07.02.2026 року поліцейськими не зупинявся, вони підійшли до автомобіля, який стояв нерухомо.
Захисник у своєму клопотанні про закриття справи покликається на те, що за таких умов поліцейський, не будучи переконаним що автомобіль до цього перебував в русі під керуванням саме водія ОСОБА_1 , не мав права направляти останнього на огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Суд з урахуванням рішення Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17 у якому вказано, що направлення водія поліцейським на огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції можливе лише за умови законної зупинки поліцейським транспортного засобу, яким керує особа, щодо якої існують підстави вважати, що вона перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, погоджується із зазначеними твердженнями сторони захисту.
Протилежного твердження, в частині того, що автомобіль перебував в русі під керуванням водія ОСОБА_1 , до того моменту, коли до нього підійшов працівник поліції та був ним попередньо зупинений, матеріали справи не містять, тому в даному випадку суд вважає підлягає застосуванню ст.62 Конституції України, якою встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Матеріали справи (протокол серії ЕПР1 №585520) на підтвердження правомірності зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 містять постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6628372 від 07 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.
Однак, суд приймає до уваги долучене захисником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2026 року у справі №607/3699/26, яке набрало законної сили 05.05.2026 року та яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено повністю. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6628372 від 07 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, закрито.
Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області при скасуванні вказаної вище постанови встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч.5 ст.121 КУпАП не обґрунтовано належними доказами. Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камери реєстратора службового автомобіля встановлено, що на ньому беззаперечно не зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки автомобіль працівників поліції знаходився на великій відстані від його автомобіля. Крім того, з долученого відеозапису «2026_0207_145825_s» не встановлено, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції визнав факт керування транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки. Таким чином, долучені відповідачем відеозаписи не підтверджують обставин, викладених в оскаржуваній постанові, зокрема, що позивач керував транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки. Інших доказів на підтвердження в діях позивача складу адміністративного правопорушення суду не надано. Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА №6628372 від 07 лютого 2026 року не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення. Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття постанови серії ЕНА №6628372 від 07 лютого 2026 року, не надано належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.
А, тому, зважаючи на викладені обставини, які підтверджують відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, суд вважає підставними доводи сторони захисту стосовно того, що поліцейський, не будучи переконаним що автомобіль до цього перебував в русі під керуванням саме водія ОСОБА_1 , не мав права направляти останнього на огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Аналогічного висновку за схожих умов дійшов Тернопільський апеляційний суд, скасовуючи 22.02.2024 року постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області у справі №597/1452/23.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2 розділу І Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції” затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція) - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я) (п.7 розділу І Інструкції). 
Аналізуючи зазначені норми Інструкції суд приходить до переконання, що первинний огляд водія на стан алкогольного сп`яніння повинен бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, і лише у випадку відмови від проведення такого огляду на місці зупинки або незгоди з результатами проведеного огляду, поліцейський зобов`язаний направити водія в найближчий заклад охорони здоров`я.
Одним із доказів у даній справі (протокол серії ЕПР1 №585520) є роздруківка з приладу Алкотест 6810, результат тесту 2,44 проміле, однак в ній вказано, що вона додається до протоколу серії ЕПР №585520, в той час як предметом розгляду в даній справі являється протокол серії ЕПР1 №585520.
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999, зокрема її п.5 розділу ІІ визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
До матеріалів справи (протокол серії ЕПР1 №585520) додано два відеозаписи, під назвами “130 07.02.2026 Вакарчук к1” та “130 07.02.2026 Вакарчук к2”, які розпочинаються о 14 год 58 хв 56 сек та о 15 год 02 хв 21 сек відповідно, на яких не зафіксовано моменту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 07.02.2026 року.
Таким чином в порушення вимог вказаної вище Інструкції відеозаписи не є безперервними, відсутні відеофайли що містять фіксацію керування автомобілем та момент його зупинки поліцейськими. 
Що стосується зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 07.02.2026 року о 16 год 20 хвилин (протокол серії ААБ №004599), суд враховує ту обставину, що в порушення вимог ст.35 ЗУ “Про Національну поліцію” до матеріалів справи не долучено даних на підтвердження порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.
До матеріалів справи (протокол серії ААБ №004599) додано рапорт старшого інспектора-чергового ВП №4 ЧРУП ГУНП в Тернопільській області Короля С.С. з приводу того, що на спецлінію 102 поступило повідомлення про те, що в м.Заліщики по вул.В.Стефаника рухається автомобіль марки “Жигулі”, зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з порушеннями ПДР України.
Матеріали справи (протокол серії ААБ №004599) не містять жодного доказу повідомлення на спецлінію 102.
За таких умов поліцейський не мав права направляти водія ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Також суд враховує приписи ч.1 ст.266 КУпАП, відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Поліцейським після складання відносно ОСОБА_1 07.02.2026 року о 15 год 28 хв протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП серії ЕПР1 №585520 вказаної норми закону дотримано не було, оскільки факту відсторонення ОСОБА_1 від керуванням автомобілем матеріали справи не містять, такого не зафіксовано ні відеозаписом ні письмовою розпискою уповноваженої ОСОБА_1 особи, яка має посвідчення водія та взяла на себе керування транспортним засобом.
Відповідно до п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
На відео з нагрудної камери поліцейського (протокол серії ААБ №004599) чутно, що ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, однак додані до протоколу серії ААБ №004599 матеріали містять заповнене та підписане поліцейським Ярославом Оліярником направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, визначене Додатком 1 до Інструкції.
У вказаному направленні заповнена графа “особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив” інспектор СРПП ВП №4 Чортківського РУП ст.сержант поліції Ярослав Оліярник.
За таких умов у справі (протокол серії ААБ №004599) наявні сумніви стосовно того, чи доставлено було водія ОСОБА_1 на огляд в медичний заклад (доказ чого Направлення по Додатку 1), чи він все ж таки відмовився від такого огляду (доказ відеозапис). Якщо ОСОБА_1 було поліцейським доставлено в медичний заклад, як про це ним самим зроблено запис у Направленні, то матеріали справи не містять акту огляду водія в медичному закладі.
Також направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (Додаток 1 до Інструкції) містить незаповнену графу “серія та номер протоколу, складеного поліцейським”, тому знову ж таки існують сумніви стосовно того, до якого протоколу таке направлення виписувалося. 
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.
Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
В даному випадку порушено порядок виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння та порядок направлення водія в медичний заклад для виявлення стану алкогольного сп`яніння.
За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п.282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме: ст.ст.9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У зв`язку з вищенаведеним, вважаю, що суддя самостійно не може корегувати фабулу адміністративного правопорушення, оскільки це суперечитиме вимогам ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основпоположних свобод в частині рівності сторін і вимог змагального процесу та порушуватиме право на захист ОСОБА_1 , який не знатиме від якого обвинувачення йому захищатись. 
Відтак всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даних правопорушень слід тлумачити на його користь.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З врахуванням досліджених у судовому засіданні обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, тому справу відносно нього за вказаною статтею слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення).
А, тому, керуючись ст.ст.36, 247, 251, 252, 266, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М.ШЕВЧУК