Справа № 638/11350/26
Провадження № 3-зв/638/7/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
19 червня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Шишкіна О.В.,
при секретарі судового засідання Лозової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові заяву про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Яковлевої Вікторії Миколаївни у справі № 638/11350/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 122-4 КУпАП,-
встановив:
В провадженні судді Шевченківського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП.
Суддею Шевченківського районного суду м. Харкова Яковлевою В.М. заявлений самовідвід від розгляду вказаної справи, який обґрунтований тим, що як вбачається з матеріалів справи, до надходження даного матеріалу, учасник дорожньо-транспортної пригоди - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , як прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, зокрема, брав участь в розгляді клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності особи на підставі ч. 5 ст. 401 КК України. Наразі у провадженні судді Яковлевої В.М. немає судових проваджень, в яких би брав участь або здійснював процесуальне керівництво прокурор Якубовський В.А. На даний час актуальних відомостей щодо чинності повноважень даного прокурора у суду відсутні. У свою чергу, потерпілою стороною у даній справі є Гофельд Ганна Сергіївна, яка є адвокаткою та представником позивача у цивільній справі, яка перебуває у провадженні судді Яковлевої В.М., та у якій відкрито провадження.
З урахуванням наведеного, перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124-4 КУпАП, з метою уникнення і у майбутньому недопущення та, водночас, усунення всіх сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді адміністративної справи, а також уникнення будь-яких сумнівів у учасників провадження та стороннього спостерігача щодо розгляду даної справи неупередженим судом та винесення об`єктивного рішення за результатами його розгляду, задля повної впевненості у чесності та прозорості судового процесу, суддя Яковлева В.М. вважає за необхідне заявити самовідвід.
16.06.2026 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний самовідвід передано для розгляду судді Шишкіну О.В.
Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Яковлева В.М. та інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви були повідомлені належним чином.
Відсутність осіб, що не з`явилися, не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід судді.
Заява про самовідвід розглянута за відсутності учасників процесу, на підставі наявних матеріалів.
Суд дослідивши заяву про самовідвід та матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід (самовідвід) судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід. Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.
Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.
Статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
Отже, суддя вважає за необхідне при вирішенні питання щодо заявленого відводу, застосувати норми КПК України, які регулюють вирішення відводів та самовідводів у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, зокрема, за наявності підстав, передбачених ст.ст.75,76 КК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами особами, які беруть участь у справі, може бути заявлено відвід судді.
Так, положеннями ст.ст.75,76 КПК України визначено підстави відводу щодо слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичом чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
Принцип неупередженості відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає: неупередженість судді є необхідною умовою для належного виконання ним або нею своїх обов`язків. Вона виявляється не лише у змісті рішення, але й в процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Пункт 2.5 вищезазначених принципів вказує на те, що суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього або неї не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про самовідвід, повинні бути доведеними. Самовідвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Як вбачається з досліджених матеріалів справи в заяві про самовідвід від 15.06.2026 однією з підстав заявлення самовідводу по справі зазначено, що потерпілою стороною у даній справі є Гофельд Ганна Сергіївна, яка є адвокаткою та представником позивача у цивільній справі, яка перебуває у провадженні судді Яковлевої В.М., та у якій відкрито провадження.
Головною метою відводу (самовідводу) є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:
- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду; позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій, поведінки судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність; особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Стаття 15 Кодексу суддівської етики передбачає, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Водночас, у цій нормі вказано, що суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Так у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої зацікавленості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Європейський суд у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказав, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.
Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про самовідвід, повинні бути обґрунтованими та доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. При цьому не можуть бути підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджені належними й допустимими доказами.
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.
Разом з тим, сам по собі факт, того,що потерпілою стороною у даній справі є Гофельд Ганна Сергіївна, яка є адвокаткою та представником позивача у цивільній справі, яка перебуває у провадженні судді Яковлевої В.М., та у якій відкрито провадження не може слугувати підставою для сумніву в неупередженості судді.
Крім того, те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , як прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, зокрема, брав участь в розгляді клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності особи на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, які перебували у провадженні судді Яковлевої В.М., без доведення впливу на неупередженість судді не є безумовною підставою для відводу.
Тобто, самі по собі вказані обставини не свідчить про недотримання принципу неупередженості суддею Яковлевою В.М. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та не є доказом про те, що суддя не забезпечить розгляд зазначеної справи з дотриманням загальних засад адміністративного провадження та прийняття за результатами його судового розгляду законного, обґрунтованого і вмотивованого судового рішення.
Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу.
Враховуючи все вищенаведене, судом не встановлено підстав, які б свідчили, що суддя Яковлева В.В. не може забезпечити розгляд зазначеної справи про адміністративне правопорушення з дотриманням загальних засад адміністративного провадження, та прийняти за результатами його судового розгляду законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
За таких обставин, заява про самовідвід задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 246, 294 КУпАП, ст.ст.75, 76, 80 КПК України,-
постановив:
У задоволені заяви про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Яковлевої Вікторії Миколаївни від розгляду справи № 638/11350/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП - відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:           О.В. Шишкін