Справа №461/2073/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/заочне/

06 травня 2026 року          м.Львів

Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді – Романюка В.Ф., 
з участю: секретаря судового засідання – Салика С.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (адреса: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, офіс 105, код ЄДРПОУ: 40932411) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и в:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №70-028-855-2-19-Г в розмірі 25 171,96 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена): 15 802,02 гривень; заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 474,89 гривень. заборгованості по сплаті комісій (в тому числі прострочена): 8 895,05 гривень, а також 2662,40 грн. судового збору та 11200 грн. Витрат на професійну правову допомогу. 
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 05.07.2019 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №70-028-855-2-19-Г (з ануїтетними платежами), який складається з публічної частини договору, яким є Правила обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК», розміщений на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини, якою є вказаний договір. Покликається, що всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості банку і позичальника щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, та є договором приєднання, що укладений шляхом прийняття позичальником пропозиції банку.
Сторони погодили та своїм підписом позичальник підтвердив, що цей кредитний договір з усіма додатками та Договором, являють у сукупності для сторін один єдиний договір, який набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 04.07.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним.
АТ «МЕГАБАНК» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало в повному обсязі, та відповідно до п.1.1 кредитного договору, кредитодавець надав позичальнику кредитні кошти в сумі та на умова визначених договором, які позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками до цього договору.
Кредит надавався на споживчі цілі, шляхом видачі коштів з каси банку готівкою (п.1.4 кредитного договору). Для обліку кредиту та нарахованих процентів за кредитом кредитодавець відкрив відповідні рахунки (п.п.3.1.1, 3.1.2 кредитного договору).
Відповідач здійснював користування кредитними грошовими коштами, однак свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення, сплаті відсотків та комісії за користування кредитом не виконав, внаслідок чого у останнього сформувалась заборгованість перед АТ «МЕГАБАНК» у сумі 25171,96 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) - 15802,02 грн, заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) - 474,89 грн, заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена) - 8895,05 грн.
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (новий кредитор) був укладений договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Новий кредитор ТзОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача, як боржника за кредитним договором №70-028-855-2-19-Г від 05.07.2019.
Пунктом 2 договору №GL1N426240 передбачено, що після набуття новим кредитором прав вимоги, новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України. Користуючись даним правом, ТзОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» (первісний кредитор) 27.12.2024 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (новий кредитор) договір №1/12 про відступлення прав вимоги.
Таким чином, відповідно до умов договору №1/12 ТзОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами.
Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТзОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до відповідача, як боржника за кредитним договором №70-028-855-2-19-Г від 05.07.2019.
Згідно з розрахунком заборгованості відповідача, як боржника за кредитним договором №70-028-855-2-19-Г від 05.07.2019, сформованим АТ «МЕГАБАНК», станом на 03.09.2024 (дата укладання договору №GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість відповідача становила 25171,96 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) - 15802,02 грн, заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) - 474,89 грн, заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена) - 8895,05 грн.
Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТзОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому ТзОВ «ФК ЄРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «МЕГАБАНК», станом на день відступлення права вимоги, тобто на 03.09.2024. У свою чергу, ні ТзОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТзОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань та умов кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало.
З огляду на викладене, ТзОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №70-028-855-2-19-Г від 05.07.2019 в загальній сумі 25171,96 грн.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 21 квітня 2026 року о 11 год. 30 хв. 
Ухвалою суду від 21 квітня 2026 року через неявку осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи відкладено на 06 травня 2026 року на 09 год. 30 хв.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просив розгляд справ проводити без участі представника позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи, однак на адресу суду повернувся даний лист без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомленим належним чином.
Крім цього, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб – сайт Галицького районного суду м. Львова). 
Зважаючи на те, відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судових засідань, повторно не з`явився в судове засідання. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву, тому суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відтак, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд встановив, що 05.07.2019 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №70-028-855-2-19-Г, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 17728 грн. на строк 36 місяців, зі сплатою відсотків: 10% річних.
03.09.2024 року між АТ «МЕГАБАНК» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №GL1N426240, у відповідності до умов якого АТ «МЕГАБАНК» передало (відступає) ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» приймає належні АТ «МЕГАБАНК» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема й відповідача.
27.12.2024 року між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» укладено Договір факторингу №1/12, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» передало (відступає) ТОВ «ФК Єврокредит» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК Єврокредит» приймає належні ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема й відповідача.
У наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначено, що у відповідача наявний борг на суму 25171,96 грн., з яких: 15802,02 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 474,89 грн. - сума заборгованості за відсотками; 8895,05 грн. — сума заборгованості по сплаті комісії.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
У частині 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію.
Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення суми простроченого боргу та процентів є підставними, оскільки суд встановив, що дійсно у відповідача наявна заборгованість по Кредитному договору.
Разом з тим, позивачем, в розмір заборгованості за кредитним договором №70-028-855-2-19-Г від 05.07.2019, заявленої у позові, крім заборгованості за основним боргом та заборгованості за відсотками, включена заборгованість за комісією в сумі 8895,05 грн.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 08.06.2021 (день укладення кредитного договору), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, (день укладення Кредитного договору), до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 08.06.2021 (день укладення кредитного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом встановлено, що п.2.8 розділу 2 кредитного договору передбачена сплата комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в процентному співвідношенні від суми кредиту, а саме в розмірі 1,4% щомісячно. При цьому, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг позикодавця, які пов`язані з отриманням такої комісійної винагороди, за які встановлена щомісячна оплата.
Враховуючи, що позивач, як правонаступник первісного кредитодавця АТ «МЕГАБАНК», не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісійну винагороду в розмірі 1,4% від суми кредиту є нікчемними відповідно до частин першої, другої статті 11 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року у справі №359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)).
Враховуючи наведені правові висновки, позовна вимога ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії є необґрунтованою і в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн. суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» - адвокатом Журавльовим С.Г. долучено до матеріалів справи наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги №1/07 від 01 липня 2025 року, укладеного між ТзОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС»; реєстр боржників від 01.12.2025, зі змісту якого вбачається, що на виконання умов п.2.1 договору №1/07 ТзОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» передало, а АО «АЛЬЯНС ДЛС» отримало в роботу реєстр прав вимог щодо боржника ОСОБА_1 акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12087636  від 05.01.2026, в якому міститься перелік наданих правових послуг, зокрема: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника - 1 200 грн, складання позовної заяви - 10 000 грн; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №5817 від 04.07.2024; ордер серії АЕ №1414107 від 11.08.2025. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Тому суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що справа є незначної складності, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3000 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1721,58 грн (з розрахунку 16276,91 грн/25171,96 грн. Х 2662,40).
Керуючись ст.ст. 4, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд - 
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (адреса: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, офіс 105, код ЄДРПОУ: 40932411) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, - задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (адреса: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, офіс 105, код ЄДРПОУ: 40932411) заборгованість за кредитним договором №70-028-855-2-19-Г від 05.07.2019 року в розмірі 16276,91 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (адреса: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, офіс 105, код ЄДРПОУ: 40932411) судовий збір у розмірі 1721,58 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя      Романюк В. Ф.