Справа №478/127/26 Пров. №2/478/193/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року смт.Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючого – судді        Томашевського О.О.,
секретаря судового засідання      Шинкарюка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, у залі судових засідань с-ща Казанка, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту - позивач) через електронну систему «Електронний суд» звернулося з позовом до ОСОБА_2  (далі по тексту - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 103552931 від 22.04.2023 року у розмірі 19 800,00 грн та судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 22.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі по тексту - ТОВ «МІЛОАН») та відповідачем було укладено кредитний договір № 103552931, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежв, що передбачені кредитним договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були надані йому шляхом безготівкового переказу на його картковий рахунок.
ТОВ «МІЛОАН» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, натомість відповідач зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 19 800,00 грн, у тому числі: 4950,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14 850,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків.
29 серпня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» і позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т, за умовами якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 103552931 від 22.04.2023 року.
Виходячи з цього, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту на загальну суму 19 800,00 грн та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 24.02.2026 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою суду від 21.05.2026 року було витребувано у АТ КБ «Приватбанк» відомості про зарахування на картковий рахунок, який належить відповідачу грошових коштів кредиту. 
17 березня 2026 року від представника позивача через електронну систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзиву проти позову не подавав.
З огляду на ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2023 року відповідач звернувся до ТОВ «МІЛОАН» із анкетою-заявою на кредит № 103552931 із зазначенням умов отримання необхідного розміру кредиту та його розміру.
Після надіслання вказаної анкети – заяви на кредит на адресу ТОВ «МІЛОАН», того ж 22 квітня 2023 року відповідач отримав договір про споживчий кредит № 103552931 та додатки до нього та одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження підписання отриманого договору кредиту.
Відповідно до довідки ТОВ «МІЛОАН» від 10.09.2023 б/н при підписанні документів відповідач використовував одноразовий ідентифікатор U32938, отриманий 22.04.2023 року на номер мобільного телефону.
За змістом Договору про споживчий кредит № 103552931 від 22.04.2023 року, відповідач погодив умови, за якими він отримує від позивальника - ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти, у розмірі 5000,00 грн, строком на 105 днів з 22.04.2023 року, який складається із пільгового та поточного періодів, під обов`язок повернути суму кредиту та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за його використання в порядку, встановленому п. 1.4 Договору (п.п. 1.1-1.3 Договору), а саме: в рекомендовану дату платежу 07.05.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 05.08.2023 року (останнього дня строку кредитування).
З огляду на п.п. 1.3.1 та 1.3.2 сторонами Договору погоджено, що пільговий період повернення кредиту складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 07.05.2023 року. Поточний  період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 05.08.2023 року.
Сторони також визначили можливість пролонгації Договору (п. 2.3 Договору), а саме, що відповідач має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування, для чого необхідно сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди пролонгації пільгового періоду Договору та строку кредитування, визначаються наступним чином: при продовженні на 3 дні розмір комісії складає 3%; при продовженні на 7 днів розмір комісії складає 6%; при продовженні на 15 днів розмір комісії складає 10%.
У пункті 1.5 Договору сторони визначили, що за пільговий період загальні витрати відповідача складають 2450,00 грн та 1 637,467 відсотків річних, а за весь період кредитування – 15 950,00 грн та 1 109 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для відповідача за весь строк кредитування складає 7 450, 00 грн за пільговий період та 20 950,00 грн за весь строк кредитування. 
Підпунктами 1.5.1-1.5.3 Договору визначено, що комісія за надання кредиту складає 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 1500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду, а протягом поточного періоду складають 13 500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за день користування кредитом протягом поточного періоду. 
За умовами п. 2 Договору, кредитні кошти надаються відповідачці безготівково на рахунок карти № НОМЕР_1 *25. 
Додатком 1 до Договору сторони узгодили графік платежів на строк кредитування, який складає розмір погашення кредиту у сумі 20 950,00 грн; додаток 2 до Договору містить відомості щодо споживчого кредиту, зокрема умови кредитування, розмір кредиту, розміри процентних ставок та орієнтовної загальної вартості кредиту для відповідача, порядок повернення та продовження строку кредитування. 
Зі змісту договору також вбачається, що відповідач при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема, ідентифікаційний номер, паспортні дані, адресу місця реєстрації (проживання), номер телефону. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та/або та електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений, отже цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачці.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відповідно до платіжного доручення № 63380285 ТОВ «МІЛОАН» 22.04.2023 року на ім`я відповідача (кредит рахунку 414943*25) було перераховано грошові кошти у розмірі 5000 грн.
Належність відповідного рахунку відповідачу та факт отримання грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн підтверджується також відповіддю АТ КБ «Приватбанк» від 01.06.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260526/58885-БТ.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач на підставі договору споживчого кредиту отримав грошові кошти під гарантії їх повернення протягом строку кредитування зі сплатою процентів за користування кредитом та разовою комісією у сумі 950,00 грн. Договір було укладено між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» в електронній формі на підставі поданої заявки відповідачем на отримання кредиту, ознайомлення із умовами кредитування та подальшим прийняттям умов кредитного договору шляхом його підписання відповідачем за допомогою електронного підпису. 
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за кредитом у визначений Договором строк кредитування.
З відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту судом встановлено, що відповідачу було нараховано комісію та проценти за користування кредиту у розмірі погоджених сторонами договору ставок та у межах строку кредитування. 
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 103552931 від 22.04.2023 року, станом на 05.01.2026 року включно заборгованість відповідача за кредитним договором складає 19 800,00 грн, у тому числі: 4950,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14 850,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків.
В свою чергу, 29 серпня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» і позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т, за умовами якого позивач отримав право грошової вимоги до боржників ТОВ «МІЛОАН».
Як вбачається з акту приймання – передачі Реєстру Боржників від 29.08.2023 року, а також з Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 104-МЛ/Т, позивач отримав право вимоги до відповідача за договором № 103552931 від 22.04.2023 року у розмірі 19 800,00 грн. 
Фінансування відступлення права вимоги підтверджується платіжною інструкцією від 29.08.2023 року № 72489.
Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне. 
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі досліджених доказів та оцінки встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, в тому числі, факт укладення кредитного договору, перерахування коштів відповідачу, неналежного виконання ним умов договору та обставини переходу прав вимоги до позивача як нового кредитора, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачці підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн суд виходить з наступного.
Заявлені позивачем витрати на представництво інтересів ТОВ «Кредит Каптіал» під час судового розгляду даної справи здійснювало адвокатське об`єднання «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2026 року.
Відповідно до акту наданих послуг від 05.01.2026 року № Д/13495 та Детального опису наданих послуг від 05.01.2026 року до обсягу отриманої позивачем правової допомоги увійшли: усна консультація, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта, складання позовної заяви та її подання до суду .
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив позивач, суд виходить з вимог ст. 133, 137, 141 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно якого ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись положеннями статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Крім того, суд враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 07.12.2022 року по справі № 873/96/22 під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись такими критеріями, як: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, обумовленої договором про надання правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатським об`єднанням роботи та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним є стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу у заявленій позивачем частині витрат у розмірі 8 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (79018, Львівська область м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором № 103552931 від 22.04.2023 року у розмірі 19 800,00 грн, з яких: у тому числі: 4950,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14 850,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків.
Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (79018, Львівська область м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, ЄДРПОУ 35234236) судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу позивачем безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 17.06.2026 року.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області    О.О. Томашевський