Справа № 752/30718/25 
Провадження № 2/752/6877/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

21.05.2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Веселовської А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, треті особи - Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), Вищий антикорупційний суд та Державне підприємство "Сетам", про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 19.06.2010 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . За час шлюбу подружжям набуто майно, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 , зокрема 
- 08.04.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 ,
- 25.10.2016 року на квартиру АДРЕСА_2 ,
- 26.06.2017 року на квартиру АДРЕСА_3 ,
- 27.06.2017 року на квартиру АДРЕСА_4 .
Вироком Вищого антикорупційного суду від 30.07.2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України та призначено йому покарання у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки та з конфісацією всього належного йому на праві власності майна.
Обухівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21.06.2022 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №752/7440/18, виданого 17.06.2022 року Вищим антикорупційним судом в частині конфіскації всього належного ОСОБА_2 на праві власності майна. У межах вказаного виконавчого провадження 23.06.2022 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника. 24.10.2024 року виконавче провадження НОМЕР_4 знаходиться на примусовому виконанні Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністесртва юстиції (м. Київ). На даний час арештоване майно передано органом державної виконавчої служби на реалізацію на електронному аукціоні, про що на офіційному сайті організатора аукціону, яким є ДП "Сетам", розміщено відповідну інформацію. Проведення електронних аукціонів зупинено на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2025 року.
Накладення арешту на спірне майно в межах виконавчого провадження суттєво порушує право власності позивача на частку в цьому майна, як його співвласника, що потребує судового захисту.
За таких підстав, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/2 частки:
- квартири АДРЕСА_1 ,
- квартири АДРЕСА_3 .
Зняти арешт, накладений постановою від 23.06.2022 року державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_4, а саме з 1/2 частки:
- квартири АДРЕСА_1 ,
- квартири АДРЕСА_2 ,
- квартири АДРЕСА_3 ,
- квартири АДРЕСА_4 .
Ухвалою Голосїівського районного суду м. Києва від 26 січня 2026 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.
Відповідачі відзив на позовну заяву не надсилали.
Відповідач ОСОБА_2 надіслав заяву, згідно якої він визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить задовольнити позов.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.
19.06.2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим 19.06.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.
За відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності
- з 08.04.2016 року на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований 13.04.2016 року, номер інформаційної довідки 57313076, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 901373180000, номер запису про право власності 14152127, дата, час державної реєстрації: 08.04.2016 року),
- з 25.10.2016 року на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №617,
- 26.06.2017 року на квартиру АДРЕСА_3 , (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований 29.06.2017 року, індексний номер витягу: 90788684),
- 27.06.2017 року на квартиру АДРЕСА_4 , на підставі договору про участь у ФФБ, серія та номер 83/191, виданого 29.10.2013р., договору про передання прав та обов`язків, серія та номер 22/09/2014-83/191-1П, виданого 22.09.2014 р., кредитного договору №22/09/2014-1П-83/191 від 22.09.2014 р., договору іпотеки майнових прав від 22.09.2014р., зареєстрованого в реєстрі за №2076, та акту приймання-передачі нерухомого майна, виданого 10.05.2016 р.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2022 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 .
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2023 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 .
Вироком Вищого антикорупційного суду від 30.07.2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України та призначено йому покарання у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки та з конфісацією всього належного йому на праві власності майна.
Обухівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21.06.2022 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №752/7440/18, виданого 17.06.2022 року Вищим антикорупційним судом в частині конфіскації всього належного ОСОБА_2 на праві власності майна. 
У межах вказаного виконавчого провадження 23.06.2022 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника. 
З 24.10.2024 року виконавче провадження НОМЕР_4 знаходиться на примусовому виконанні Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністесртва юстиції (м. Київ). На даний час арештоване майно передано органом державної виконавчої служби на реалізацію на електронному аукціоні, про що на офіційному сайті організатора аукціону, яким є ДП "Сетам", розміщено відповідну інформацію. 
Проведення електронних аукціонів зупинено на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2025 року.
Звертаючись у суд з даним позовом ОСОБА_1 зазначає, що накладення арешту на спірне майно в межах виконавчого провадження суттєво порушує право власності позивача на частку в цьому майна, як його співвласника, що потребує судового захисту.
Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ст. 61 СК України).
За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.
Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року по справі № 320/3072/18.
Як роз`яснено у п.п. 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України).
Так, з огляду на наявні в справі докази, вбачається, що вказані квартири позивачем та відповідачем були набуті у власність під час шлюбу. Таким чином, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 71 СК України).
Таким чином, як позивачу, так і відповідачу, відповідно до ст. 63 СК України належить право власності на 1/2 частини:
- квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , 
- квартири АДРЕСА_3 ,
оскільки вказані квартири є їх сумісною власністю, набутою під час шлюбу.
Також позивач просить зняти арешт, накладений постановою від 23.06.2022 року державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_4.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Установлено, що арешт на квартири, в тому числі частки, належні на теперішній час позивачу, накладено у зв`язку з виконанням вироку Вищого антикорупційного суду від 30.07.2021 року по справі №752/7440/18 про обвинувачення ОСОБА_2 , який був власником вказаних квартир.
Накладений на майно арешт перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися квартирою на власний розсуд.
Отже, суд дійшов висновку, що права ОСОБА_1 порушені та підлягають захисту в обраний позивачем спосіб шляхом зняття арешту з указаної квартири.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами, щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Згідно зі ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
Відповідно п. 2 постанови Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.
У даній справі предметом позову є зняття арешту з нерухомого майна, який було накладено на виконання вироку Вищого антикорупційного суду від 30.07.2021 року.
Тобто, у даній справі арешт на нерухоме майно було накладено для забезпечення конфіскації майна, тому позивачем правильно визначено відповідача, а судом встановлено, що ГУ ДПС у м. Києві є належними відповідачем в цій справі.
Заявлені вимоги про скасування арешту на майно, яке було зареєстроване за засудженим та підлягало конфіскації і зверненню в дохід держави, безпосередньо стосуються прав та інтересів держави, представником якої, в цьому випадку, є ГУ ДПС у м. Києві. 
Відповідно до п.п. 23 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227, ДПС відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, організовує роботу з виявлення, обліку, зберігання, оцінки, розпорядженнябезхазяйним майном, а також іншим майном, що переходить у власність держави, та з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення податкового законодавства.
Суд встановив факт обмеження права власності позивача, щодо належного їй нерухомого майна. Позивач правильно обрав спосіб захисту своїх прав, заявивши позовні вимоги до належних відповідачів.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19 079,20 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, треті особи - Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), Вищий антикорупційний суд та Державне підприємство "Сетам", про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 39,1 кв.метр, житловою площею 18,1 кв.метр.
Визнати за ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 40,8 кв.мерів, житловою площею 18,1 кв.метр.
Зняти арешт, накладений постановою від 23.06.2022 року державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_4, а саме з 1/2 частки:
- квартири АДРЕСА_1 ,
- квартири АДРЕСА_2 ,
- квартири АДРЕСА_3 ,
- квартири АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_9 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_10 ) 19 079,20 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя