ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7226/25	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" (18028, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Мукана лейтенанта, будинок 9, 11/1; ідентифікаційний код 33752928)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ Дар Попасне" (51200, Дніпропетровська область, Новомосковський район(п), місто Новомосковськ(п), вулиця Зіни Бєлої, будинок 2; ідентифікаційний код 41469459)
про стягнення заборгованості за договором поставки №15661-2024-Дн від 20.02.2024 у загальному розмірі 389 796,12 грн

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. Стислий виклад позиції позивача
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору поставки №15661-2024-Дн від 20.02.2024, укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 243 553,36 грн.
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач, керуючись умовами договору та вимогами чинного законодавства, нарахував до стягнення штрафні санкції, а саме: 76 988,81 грн – пені, 7 645,32 грн – 3% річних, 12 897,96 грн – курсової різниці та 48 710,67 грн – штрафу.

2. Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач не заперечує факт отримання товару та наявність заборгованості за договором поставки, однак зазначає, що прострочення виконання грошового зобов`язання зумовлене обставинами, які істотно вплинули на його фінансовий стан.
Відповідач посилається на специфіку своєї господарської діяльності, пов`язаної з вирощуванням та експортом сільськогосподарської продукції, а також на несприятливі умови аграрних років та ускладнення здійснення експортних операцій, що призвели до несвоєчасного надходження коштів.
Крім того, відповідач зазначає, що заявлений позивачем розмір пені, штрафу та процентів річних є неспівмірним наслідкам порушення зобов`язання та не відповідає компенсаційному характеру відповідальності, у зв`язку з чим просить суд зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій і процентів річних.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання
19.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області за допомогою системи "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ Дар Попасне" про стягнення заборгованості за договором поставки №15661-2024-Дн від 20.02.2024 у загальному розмірі 389796,12 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 справу №904/7226/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.
25.12.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
21.01.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду № 2783/26 від 21.01.2026) про ознайомлення з матеріалами справи та надання доступу до матеріалів електронної справи.
18.02.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №7811/26 від 18.02.2026), відповідно до якої відповідач визнав суму основного боргу, водночас просив суд зменшити розмір заявлених до стягнення пені, штрафу та процентів річних.
10.03.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь (вх. суду № 11205/26 від 10.03.2026) на відзив на позовну заяву.

ІІІ. Фактичні обставини справи
Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати товару, поставленого позивачем за договором поставки №15661-2024-Дн від 20.02.2024, що призвело до утворення заборгованості за основним грошовим зобов`язанням, а також до нарахування передбачених договором та законом штрафних санкцій і компенсаційних платежів, а саме: пені, 3% річних, курсової різниці та штрафу.
Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:
(1) Факт укладення між сторонами договору та його умови.
(2) Факт належного виконання позивачем своїх договірних зобов`язань.
(3) Факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань.
(4) Правомірність нарахування та розмір пені, 3% річних, курсової різниці та штрафу.

1. Укладення між сторонами договору та його умови.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФГ Дар Попасне", як покупцем, укладено договір поставки №15661-2024-Дн (далі – договір, а.с. 9-14), відповідно до умов пункту 1.1. якого на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати чи поставити покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.
Пунктом 2.1. договору передбачено, що товар – засоби захисту рослин, добрива з мікроелементами, регулятори росту рослин, насіння сільськогосподарських культур, мінеральні добрива, зазначені у відповідній специфікації.
Згідно із пунктом 2.2. договору поставка товару здійснюється окремими партіями за заявками покупця, підтвердженими постачальником. Заявка надсилається постачальнику електронною поштою та вважається підтвердженою постачальником, якщо протягом 3 робочих днів після дати отримання заявки постачальник передає покупцеві на підписання специфікацію на товар, замовлений у відповідній заявці.
Партія товару – товар в кількості та асортименті, що постачається постачальником покупцеві на умовах договору згідно з кожною окремою специфікацією (пункт 2.3. договору).
Пунктом 2.4. договору сторони узгодили, що якщо інше не зазначено в специфікації, поставка товару здійснюється за рахунок покупця. За згодою постачальника товар може бути доставлений покупцю підприємствами (організаціями, установами), що здійснюють експрес-доставку.
Відповідно до пункту 2.5. договору сторони передбачили, що специфікація є невід`ємною частиною договору, та містить, зокрема, умови поставки; найменування товару, його асортимент та кількість; ціну за одиницю товару та ціну партії товару та одиниці виміру; строки поставки; порядок розрахунків. 
Умови (базис) поставки, зазначені в специфікації, можуть бути змінені Сторонами та визначені остаточно у відповідній товарно-транспортній накладній на перевезення зазначеній у цій Специфікації партії Товару, або експрес-накладній (накладній) підприємства, яке надає послуги доставки відправлень. Умови поставки, визначені у відповідній ТТН, або експрес-накладній (накладній) підприємства, що надає послуги доставки відправлень, превалюють при застосуванні для виконання цього договору (пункт 2.6. договору).
Згідно із пунктом 2.7. договору покупець підписанням цього договору підтверджує, що йому відомо та він належним чином проінформований про те, що збирання, зберігання, знешкодження тари з-під товару, а саме засобів захисту рослин, добрив з мікроелементами, регуляторів росту рослин здійснюється виробником товару, а також іншими підприємствами, що мають відповідну ліцензію на здійснення операцій у сфері управління з небезпечними відходами, позитивний висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, на договірних умовах. 
Умовами пункту 2.8. договору сторони передбачили, що після використання товару, а саме засобів захисту рослин, добрив з мікроелементами, регуляторів росту рослин, покупець має право звернутися з приводу збору (приймання) тари до постачальника, якщо постачальник є виробником цього товару, а постачальник, як виробник, зобов`язується прийняти таку тару для подальшої передачі суб`єкту господарювання у сфері управління відходами. Інформація про виробника товару міститься у сертифікаті якості.
Кожна окрема партія товару в обов`язковому порядку супроводжується видатковою накладною та/або товарно-транспортною накладною (пункт 3.1. договору).
Передача товару покупцю оформлюється шляхом складання та підписання повноважними представниками сторін накладних (пункт 3.2. договору).
Підписані представником покупця видаткові накладні є підтвердженням належного виконання постачальником зобов`язань щодо поставки за кількістю, асортиментом, а також комплектністю (пункт 3.3. договору).
Заявлені після приймання товару претензії покупця по кількості, асортименту та комплектністю покупець не висуває, а постачальник не приймає до розгляду (пункт 3.4. договору).
За умовами пункту 3.5. договору у разі наявності претензій в момент прийому товару щодо кількості, асортименту та/або комплектності фактично поставленого товару згідно видаткової накладної, його маркування, пакування або товарного вигляду покупець зобов`язаний скласти в день поставки акт невідповідності, що підписується представником постачальника, а у випадку залучення вантажоперевізника - водія (експедитора), що здійснив доставку товару. Для підтвердження складання акту на вільному місці зворотного боку товаро-транспортної накладної, вказується дата складання цього акту та про що складений акт (наприклад, Про недостачу, Про порушення пломби, Про пошкодження тощо).
При відмові представника сторони від підписання акту, акт складається за участю третьої особи, про що окремо зазначається в цьому акті. Односторонні записи в акті як представника покупця, так і представника постачальника вважаються недійсними (пункт 3.6. договору).
Відповідно до пункту 5.1. договору постачальник зобов`язується, зокрема: передати товар покупцеві на умовах, які вказані в специфікаціях до цього договору.
В свою чергу покупець зобов`язаний зокрема: сплатити вартість товару в установлені терміни, в розмірі та у визначеному порядку (пункт 5.2. договору).
Ціна договору складається з суми вартості партій товару, поставлених постачальником та оплачених покупцем протягом строку його дії (пункт 6.1. договору).
Вартість партії товару визначається на підставі ціни на товар, яка зазначається у специфікації видаткових накладних. Вартість пакування та маркування входить до ціни товару (пункт 6.2. договору).
За умовами пункту 6.5. договору покупець здійснює оплату кожної окремої партії товару в порядку, викладеному у специфікації, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.
Умовами пункту 6.6. договору сторони визначили, що якщо у специфікації визначено грошовий еквівалент ціни товару (його частини) в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України відповідної валюти на визначений сторонами день оплати, шляхом коригування ціни товару. 
У випадку невиконання або часткового виконання оплати, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України відповідної валюти на визначений сторонами день оплати, або на день оформлення постачальником претензії, або на день оформлення постачальником позовної заяви щодо погашення заборгованості. 
Постачальник має право збільшити розмір позовних вимог з урахуванням зростання офіційного курсу Національного банку України відповідної валюти у строки, передбачені чинним законодавством. Постачальник має право застосовувати положення цього пункту в разі, якщо курс іноземної валюти перебільшив 3% від курсу іноземної валюти зафіксованого у специфікації, або якщо специфікація містить інші умови.
Згідно із пунктом 6.9. при здійсненні оплати за товар покупець зобов`язується зазначати у платіжних документах призначення платежу, а також, номер та дату специфікації, або, номер та дату договору, або номер та дату накладної, на підставі якої здійснюється оплата.
Якщо покупець не дотримується порядку розрахунків по договору, а також, зокрема, пункту 6.9. договору. Постачальник має право на власний розсуд зарахувати отримані від покупця грошові кошти в будь-якому порядку та послідовності на погашення існуючої заборгованості покупця, в тому числі по нарахованим пені/штрафу, за попередніми поставками по договору, не беручи до уваги призначення платежу, зазначене в платіжному документі покупця (пункт 6.10. договору).
Постачальник має право щомісячно направляти акти звірки взаєморозрахунків покупцю поштою або електронною поштою. Покупець повинен протягом одного тижня з моменту отримання акту звірки підписати його або заявити письмові мотивовані зауваження (пункт 6.11. договору).
Сторони погодили, що номер специфікації генерується автоматично електронною системою обліку постачальника та відповідає номеру рахунку на поставку товару (пункт 6.12. договору).
Зміна способу розрахунку за поставлений товар можлива лише за письмовою згодою сторін і фіксується у додаткових угодах до цього договору (пункт 6.13. договору).
Погашення заборгованості за цим договором може бути здійснено проведенням заліку зустрічних вимог, шляхом підписання акту про взаємозалік зустрічних однорідних вимог або відповідною заявою сторони договору (пункт 6.14. договору).
Якщо дата оплати товару покупцем припадає на неробочий день, оплата товару здійснюється покупцем в робочий день, що передує неробочому дню (пункт 6.15. договору).
Покупець зобов`язується перерахувати (оплатити) постачальнику вартість всього отриманого та ще не оплаченого за цим договором товару в строк не пізніше 3 робочих днів з моменту розірвання/припинення дії договору (пункт 6.16 договору).
Відповідно до пункту 7.1. договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Пунктом 7.2. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру несвоєчасно виконаного або невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із пунктом 7.7. договору в разі невиконання покупцем строку оплати товару більш ніж на 60 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від простроченої суми. 
Усі спори, що пов`язані із цим договором, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір не можливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку, згідно з чинним законодавством України (пункт 7.9. договору).
Умовами пункт 7.12. договору передбачено, що розрахунок неустойки, пені, штрафу, збитків, річних процентів здійснюється від ціни товару, зафіксованої у специфікаціях. 
Сторони домовились, що позовна давність до вимог про сплату (стягнення) штрафних санкцій (пені), нарахованих відповідно до умов цього договору, становить три роки. Нарахування та сплата штрафних санкцій згідно з пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України за прострочення виконання зобов`язання за цим договором, не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, тобто припиняються у день виконання зобов`язання (пункт 7.13. договору).
За умовами пункту 11.1. договору документообіг між сторонами, в тому числі оформлення первинних документів, здійснюється в двох рівнозначних формах: в звичайній паперовій формі з проставлянням власноручного підпису уповноважених представників сторін та скріплення документу, у разі необхідності, печаткою підприємства сторони, та/або в електронній формі з застосуванням електронного цифрового підпису, для накладання якого використовується сервіс електронного документообігу «Вчасно», або інша платформа електронного документообігу, погоджена сторонами.
Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, і діє до грудня 2024 року включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання (пункт 12.1. договору).
Даний договір містить, зокрема, додаток № 39184-В-2024 від 11.09.2024 (а.с. 14), а саме специфікацію на товар, з якої вбачається, що постачальник зобов`язався поставити покупцю 100 кг насіння ріпаку "Архітект" за ціною 136,71 євро за кілограм, що еквівалентно 6 203,54 грн без ПДВ за один кілограм, а загальна вартість товару становить 707 203,56 грн, у тому числі ПДВ — 86 849,56 грн.
Пунктом 1 специфікації сторони узгодили, що загальна вартість товару, що постачається згідно з цією специфікацією, становить: 707 203,56 грн, у тому числі ПДВ — 86 849,56 грн, що еквівалентно на день складання цієї специфікації 15 584,93 євро. 
Згідно із пунктом 2 специфікації покупець оплачує товар протягом 0 календарних днів з дати підписання сторонами цієї специфікації.
Курс на дату підписання специфікації складає 45,3774 грн за 1 євро за офіційним курсом Національного банку України, у разі збільшення курсу на момент повного розрахунку за цією специфікацією більше ніж на 3%, сторони перераховують вартість товару, що підлягає сплаті постачальнику, відповідно до умов договору (пункт 7 специфікації).
В іншому, що не передбачено даною специфікацією, сторони керуються положенням вищевказаного договору поставки № 15661-2024-Дн від 20.02.2024 (пункт 8 специфікації).
Специфікація (додаток) набирає чинності з дати її підписання, і є невід`ємною частиною договору поставки № 15661-2024-Дн від 20.02.2024 (пункт 9 специфікації).
Судом встановлено, що у вказаному договорі поставки сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір поставки є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору поставки чи визнання його неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого договору поставки.

2. Виконання позивачем своїх договірних зобов`язань щодо поставки товару.
Як зазначено вище, між сторонами укладено договір поставки №15661-2024-Дн від 20.02.2024, який, зокрема, містить додаток №39184-В-2024 від 11.09.2024 (а.с. 14) - специфікацію на товар. Із змісту зазначеної специфікації вбачається, що постачальник зобов`язався поставити покупцю 100 кг насіння ріпаку "Архітект" за ціною 136,71 євро за 1 кг, що еквівалентно 6 203,54 грн без ПДВ за 1 кг, а загальна вартість товару становить 707 203,56 грн, у тому числі ПДВ - 86 849,56 грн.
Специфікація на товар була підписана сторонами в електронному сервісі "Вчасно": позивачем - 02.12.2024 о 16:33, відповідачем - 02.12.2024 о 16:36, із накладенням електронної печатки відповідача 02.12.2024 о 16:36, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14, зворотний бік).
Відповідно до пункту 1 специфікації сторони погодили, що загальна вартість товару, який постачається згідно з цією специфікацією, становить 707 203,56 грн, у тому числі ПДВ - 86 849,56 грн, що еквівалентно 15 584,93 євро станом на день її складання.
На виконання умов договору поставки та відповідної специфікації позивач здійснив поставку відповідачу 100 кг насіння ріпаку "Архітект" на загальну суму 707 203,56 грн, у тому числі ПДВ - 86 849,56 грн, що підтверджується підписаними сторонами без зауважень видатковою накладною №ЦБ-38076 від 11.09.2024 та товарно-транспортною накладною №УПЦБ-083263 від 11.09.2024 (а.с. 16).
Відповідно до заяви (вх. суду №7811/26 від 18.02.2026), відповідач не заперечує факт отримання товару та наявність заборгованості за договором поставки, що додатково підтверджує належне та повне виконання позивачем своїх договірних зобов`язань щодо поставки товару. 

3. Неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.
Згідно із пунктом 2 специфікації №39184-В-2024 від 11.09.2024 покупець зобов`язаний здійснити оплату товару протягом 0 календарних днів з дати підписання сторонами цієї специфікації.
Як вказано вище специфікація на товар була підписана сторонами в електронному сервісі "Вчасно": позивачем - 02.12.2024 о 16:33, відповідачем - 02.12.2024 о 16:36, із накладенням електронної печатки відповідача 02.12.2024 о 16:36, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14, зворотний бік).
Таким чином, з урахуванням дати підписання специфікації 02.12.2024 та передбаченого нею строку оплати, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати поставленого товару настав 02.12.2024.
Незважаючи на належне та повне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором відповідач не виконав свого договірного обов`язку щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару. Відповідачем оплату поставленого товару здійснено лише частково, а саме:
- на суму 213 650,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1422 від 08.11.2024 (а.с. 17);
- на суму 250 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1425 від 11.11.2024 (а.с. 18).
Таким чином, загальна сума часткової оплати становить 463 650,20 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за договором поставки складає 243 553,36 грн.
Відповідно до заяви (вх. суду №7811/26 від 18.02.2026), відповідач не заперечує факт наявності заборгованості за отриманий товар, що свідчить про визнання ним невиконаного грошового зобов`язання та підтверджує обґрунтованість заявлених позовних вимог у частині стягнення основного боргу.

4. Нарахування та розмір пені, 3% річних, курсової різниці та штрафу.
Умовами пункту 6.6. договору сторони визначили, що якщо у специфікації визначено грошовий еквівалент ціни товару (його частини) в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України відповідної валюти на визначений сторонами день оплати, шляхом коригування ціни товару. 
У випадку невиконання або часткового виконання оплати, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України відповідної валюти на визначений сторонами день оплати, або на день оформлення постачальником претензії, або на день оформлення постачальником позовної заяви щодо погашення заборгованості. 
Постачальник має право збільшити розмір позовних вимог з урахуванням зростання офіційного курсу Національного банку України відповідної валюти у строки, передбачені чинним законодавством. Постачальник має право застосовувати положення цього пункту в разі, якщо курс іноземної валюти перебільшив 3% від курсу іноземної валюти зафіксованого у специфікації, або якщо специфікація містить інші умови.
Відповідно до пункту 7.1. договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Пунктом 7.2. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру несвоєчасно виконаного або невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із пунктом 7.7. договору в разі невиконання покупцем строку оплати товару більш ніж на 60 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від простроченої суми. 
Згідно із статтями 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати поставленого за договором товару, позивачем здійснено нарахування передбачених договором та законом штрафних санкцій і компенсаційних платежів.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем нараховано: 76 988,81 грн пені - відповідно до пункту 7.2 договору поставки за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання; 7 645,32 грн 3% річних - відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України; 12 897,96 грн курсової різниці - відповідно до пункту 6.6 договору поставки у зв`язку зі зміною офіційного курсу іноземної валюти; 48 710,67 грн штрафу - відповідно до пункту 7.7 договору поставки за прострочення виконання грошового зобов`язання понад встановлений договором строк.
Відповідно до заяви (вх. суду №7811/26 від 18.02.2026), відповідач заперечує проти розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій та компенсаційних платежів, посилаючись на їх неспівмірність наслідкам допущеного порушення, та просить суд зменшити розмір пені, штрафу та процентів річних.

ІV. Мотиви Суду

1. Норми права, які застосував суд. Позиції Верховного Суду щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню.
Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За приписами пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до частин 1, 2 статті 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
У постановах Верховного Суду від 07.10.2020 № 127/33824/19, від 12.01.2021 №524/5556/19, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20 та від 18.04.2024 у справі №640/7029/19, визначено, що Договір, підписаний КЕП є укладеним, оскільки сторони діяли свідомо, пройшовши авторизації та погодившись із умовами договору.
Згідно зі статтями 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зміст прав та обов`язків учасників господарських відносин за договором поставки полягає в тому, що продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 712 Цивільного кодексу України).
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин 1, 3 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.
Перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам (стаття 687 Цивільного кодексу України).
Згідно із статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін
17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX, яким було зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, а також з урахуванням того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФГ Дар Попасне", як покупцем, в електронній формі за допомогою електронних підписів сторін у сервісі "Вчасно" укладено договір поставки №15661-2024-Дн від 20.02.2024 (а.с. 9– 14), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався передати (поставити) покупцеві товар, а покупець - прийняти його та оплатити.
Із змісту специфікації №39184-В-2024 від 11.09.2024 вбачається, що постачальник зобов`язався поставити покупцю 100 кг насіння ріпаку "Архітект" за ціною 136,71 євро за 1 кг, що еквівалентно 6 203,54 грн без ПДВ за 1 кг, а загальна вартість товару становить 707 203,56 грн, у тому числі ПДВ - 86 849,56 грн.
Зазначена специфікація була підписана сторонами в електронному сервісі "Вчасно": позивачем - 02.12.2024 о 16:33, відповідачем - 02.12.2024 о 16:36, із накладенням електронної печатки відповідача - 02.12.2024 о 16:36, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14, зворотний бік).
Відповідно до пункту 1 специфікації сторони погодили, що загальна вартість товару, який постачається згідно з цією специфікацією, становить 707 203,56 грн, у тому числі ПДВ - 86849,56 грн, що еквівалентно 15 584,93 євро станом на день її складання.
На виконання умов договору поставки та відповідної специфікації позивач здійснив поставку відповідачу 100 кг насіння ріпаку "Архітект" на загальну суму 707 203,56 грн, у тому числі ПДВ - 86 849,56 грн, що підтверджується підписаними сторонами без зауважень видатковою накладною №ЦБ-38076 від 11.09.2024 та товарно-транспортною накладною №УПЦБ-083263 від 11.09.2024 (а.с. 16).
Згідно з пунктом 2 специфікації №39184-В-2024 від 11.09.2024 покупець зобов`язаний здійснити оплату товару протягом 0 календарних днів з дати підписання сторонами цієї специфікації.
З урахуванням дати підписання специфікації (02.12.2024) та передбаченого нею строку оплати, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати поставленого товару настав - 02.12.2024.
Незважаючи на належне та повне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, відповідач не виконав обов`язку щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару. Оплату здійснено лише частково, а саме:
- на суму 213 650,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1422 від 08.11.2024 (а.с. 17);
- на суму 250 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1425 від 11.11.2024 (а.с. 18).
Таким чином, загальна сума часткової оплати становить 463 650,20 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за договором поставки складає 243 553,36 грн.
Відповідно до заяви відповідача (вх. суду №7811/26 від 18.02.2026; а.с. 59-80), останній не заперечує факт отримання поставленого позивачем товару та наявність заборгованості за договором поставки, що свідчить про належне виконання позивачем своїх договірних зобов`язань щодо поставки товару та підтверджує обґрунтованість заявлених позовних вимог у частині стягнення основного боргу.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 243 553,36 грн є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач, керуючись умовами договору та вимогами чинного законодавства, нарахував до стягнення штрафні санкції, а саме: 76 988,81 грн – пені, 7 645,32 грн – 3% річних, 12 897,96 грн – курсової різниці та 48 710,67 грн – штрафу.
При цьому, відповідно до заяви відповідача (вх. суду №7811/26 від 18.02.2026; а.с. 59– 80), останній заперечує проти розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій та компенсаційних платежів, посилаючись на їх неспівмірність наслідкам допущеного порушення, та просить суд зменшити їх розмір.
Відповідач зазначає, що прострочення виконання грошового зобов`язання було зумовлене обставинами фінансово-господарського характеру, пов`язаними зі специфікою його діяльності у сфері сільськогосподарського виробництва та експорту продукції, залежністю надходження коштів від результатів аграрного року, а також ускладненням експортних операцій. Крім того, відповідач вказує, що сумарний розмір пені, штрафу та процентів річних перевищує, на його думку, розумні межі відповідальності та є неспівмірним із сумою основного боргу, у зв`язку з чим заявляє клопотання про зменшення їх розміру. Щодо курсової різниці відповідач заперечує проти її стягнення з інших підстав, посилаючись на відсутність, на його думку, правових підстав для нарахування такої різниці у заявленому розмірі та порядку.
Крім того, судом враховано, що до матеріалів справи позивачем подано відповідь на відзив, у якій викладено додаткові пояснення та аргументи на підтвердження заявлених позовних вимог.
Разом з тим, матеріали справи не містять відзиву відповідача на позовну заяву, у зв`язку з чим поданий позивачем документ не є відповіддю на процесуальні заперечення відповідача, а підлягає оцінці судом як додаткові письмові пояснення у справі.
Наведені у цьому документі доводи зводяться до підтвердження факту порушення відповідачем грошового зобов`язання та обґрунтованості нарахування заявлених до стягнення сум, що узгоджується з встановленими судом обставинами та оціненими доказами у їх сукупності.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3% річних та штрафу, господарський суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України також передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; пропорційність.
Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.
Як зазначалось, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).
Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання. Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора.
Разом з тим, відповідно до висновків, викладених в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 наявність у кредитора можливості стягувати надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Таким чином, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Конституційний суд України в наведеному рішенні зауважує, що захист від цих зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення
Відтак, стягнення неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у справі №902/417/18 (постанова від 18.03.2020) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.
Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір пені саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.
При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені статтею 551 Цивільного кодексу України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.
Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.
У даному випадку, при вирішенні питання про зменшення сум пені, 3% річних та штрафу господарським судом враховується таке.
Суд враховує, що відповідачем здійснено часткове виконання грошового зобов`язання, що підтверджується платіжними документами, наявними в матеріалах справи. Такі дії відповідача свідчать про вжиття ним заходів, спрямованих на виконання договірних зобов`язань, та про відсутність наміру ухилитися від оплати поставленого товару, що має значення для оцінки ступеня вини боржника та характеру допущеного порушення.
Крім того, при визначенні розміру відповідальності суд враховує майновий стан відповідача, характер та сферу його господарської діяльності. З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснює діяльність у сфері сільськогосподарського виробництва та експорту продукції, фінансові результати якої об`єктивно залежать від сезонності, природно-кліматичних умов, результатів аграрного року та строків реалізації вирощеної продукції. 
Господарський суд також враховує, що відповідач має статус підприємства, критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 64-67). За таких обставин стягнення штрафних санкцій у повному обсязі, з урахуванням їх сукупного розміру, могло б створити надмірний фінансовий тягар для відповідача, істотно ускладнити виконання ним поточних господарських зобов`язань та вийти за межі компенсаційного характеру цивільно-правової відповідальності, визначеного законодавством.
Разом із цим суд наголошує, що сам по собі складний фінансовий або майновий стан боржника не звільняє його від відповідальності за порушення грошового зобов`язання та не є підставою для відмови у стягненні передбачених договором і законом санкцій. Водночас такий стан підлягає врахуванню при визначенні розміру відповідальності, з метою дотримання принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також забезпечення балансу інтересів сторін.
Оцінивши наведені обставини у їх сукупності, з урахуванням ступеня виконання зобов`язання відповідачем, характеру допущеного порушення, поведінки боржника після настання прострочення та співвідношення суми заявлених до стягнення санкцій із сумою основного боргу, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення пеня, штраф та 3 % річних є обґрунтованими за своєю правовою природою як міри відповідальності, однак їх повне стягнення не відповідало б принципам розумності, справедливості та пропорційності, визначеним статтею 3 Цивільного кодексу України.
За таких обставин, з урахуванням необхідності забезпечення балансу інтересів сторін, виходячи з загальних засад, встановлених статтею 3 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає за необхідне зменшити суму 3% річних, пені та штрафу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на 40 %.
З огляду на викладене, позов у даній частині вимог підлягає задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 46 193,29 грн – пені, 4 587,19 грн – 3% річних та 29 226,40 грн – штрафу.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача курсової різниці, господарський суд зазначає наступне.
Оцінюючи доводи відповідача про неправомірність нарахування податку на додану вартість на суму курсової різниці, суд виходить з того, що відповідач, посилаючись на положення пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України та Порядок №1307, обґрунтовує відсутність підстав для нарахування ПДВ, оскільки курсові різниці не є оплатою вартості товару.
Із змісту наведених норм убачається, що податкові зобов`язання з податку на додану вартість виникають за фактом постачання товарів або за фактом отримання коштів як оплати за такі товари. Перерахунок суми грошового зобов`язання у зв`язку зі зміною офіційного курсу іноземної валюти, без здійснення відповідної доплати, не є самостійною підставою для нарахування податку на додану вартість.
У разі збільшення суми компенсації вартості товарів після їх постачання коригування податкових зобов`язань з ПДВ здійснюється шляхом складання розрахунку коригування до податкової накладної на дату відповідної доплати. Водночас матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем такої доплати, як і доказів складання відповідного розрахунку коригування.
За таких обставин суд дійшов висновку, що наведені відповідачем доводи не спростовують заявлених позовних вимог та не мають самостійного значення для вирішення спору в частині визначення розміру грошових сум, що підлягають стягненню у межах даної справи.
Разом з тим, господарський суд зазначає, що умовами пункту 6.6. договору сторони визначили, що якщо у специфікації визначено грошовий еквівалент ціни товару (його частини) в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України відповідної валюти на визначений сторонами день оплати, шляхом коригування ціни товару. 
У випадку невиконання або часткового виконання оплати, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України відповідної валюти на визначений сторонами день оплати, або на день оформлення постачальником претензії, або на день оформлення постачальником позовної заяви щодо погашення заборгованості. 
Постачальник має право збільшити розмір позовних вимог з урахуванням зростання офіційного курсу Національного банку України відповідної валюти у строки, передбачені чинним законодавством. Постачальник має право застосовувати положення цього пункту в разі, якщо курс іноземної валюти перебільшив 3% від курсу іноземної валюти зафіксованого у специфікації, або якщо специфікація містить інші умови.
Згідно акту 19-12-УПЦБКЦ-7150 від 19.12.2025 (а.с. 32) коригування вартості товару, підписаного зі сторони позивача, збільшено вартість товару по специфікації № 39184-В-2024 від 11.09.2024 на суму 12 897,96 грн.
Відповідно до вказаного акту встановлено, що у разі відмови підписання цього Акту коригування вартості товару з боку покупця, або зволікання його підписання покупцем у строк, що перевищує п`ять робочих днів з дати відправлення такого акту покупцю, акт коригування вартості товару вважається підписаним з боку покупця.
Вказаний акт було надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю "ФГ Дар Попасне" засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи поштовий опис (ф. 107) до вкладення 05 055 2562 7475 від 19.12.2025, фіскальний чек від 19.12.2025 (а.с. 34) та список (ф.103А) згрупованих поштових відправлень від 19.12.2025 (а.с. 33, зворотний аркуш).
Відповідно до пункту 6.6 договору сторони погодили механізм визначення гривневої суми зобов`язання у разі встановлення у специфікації грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті. Зазначеним пунктом передбачено, що у випадку часткового виконання грошового зобов`язання сума, що підлягає сплаті, визначається за офіційним курсом Національного банку України на день відповідної оплати, а щодо неоплаченого залишку на день оформлення постачальником претензії або на день подання позовної заяви.
Господарський суд зазначає, що на дату направлення позивачем претензії (04.12.2024) офіційний курс Національного банку України (а.с. 57-58) був меншим (43,8238) за курс визначений у специфікації (45,3774), що виключає можливість нарахування курсової різниці на цю дату.
Разом з тим позивач визначив курсову різницю на підставі акту коригування вартості товару, застосувавши інший курс іноземної валюти та інший механізм розрахунку, ніж передбачено пунктом 6.6 договору. При цьому позивачем не наведено обґрунтованого розрахунку курсової різниці з розмежуванням сплачених сум та неоплаченого залишку, а також не доведено, що заявлена до стягнення сума є результатом перерахунку погодженої сторонами валютної ціни товару за офіційним курсом Національного банку України на передбачену договором дату.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення курсової різниці не ґрунтуються на умовах договору, є арифметично необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" підлягають частковому задоволенню.

V. Висновки Суду

Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.
На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на наявні в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 243 553,36 грн – основного боргу, 46 193,29 грн – пені, 4 587,19 грн – 3% річних та 29 226,40 грн – штрафу.

VІ. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ Дар Попасне" (51200, Дніпропетровська область, Новомосковський район, місто Самар (Новомосковськ), вулиця Зіни Бєлої, будинок 2; ідентифікаційний код 41469459) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" (18028, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Мукана лейтенанта, будинок 9, 11/1; ідентифікаційний код 33752928) 243 553,36 грн (двісті сорок три тисячі п`ятсот п`ятдесят три гривні тридцять шість копійок) – основного боргу, 46 193,29 грн (сорок шість тисяч сто дев`яносто три гривні двадцять дев`ять копійок) – пені, 4 587,19 грн (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят сім гривень дев`ятнадцять копійок) – 3% річних, 29 226,40 грн (двадцять дев`ять тисяч двісті двадцять шість гривень сорок копійок) – штрафу та 4 490,44 грн (чотири тисячі чотириста дев`яносто гривень сорок чотири копійки) – судових витрат по сплаті судового збору. 
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.05.2026

Суддя Т.В. Іванова