Справа № 305/2439/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

12 червня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду від 17 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Рахівського районного суду від 17 липня 2025 року гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Відповідно до постанови, - 08 липня 2025 року о 10 год. 20 хв. ОСОБА_1 був виявлений та в подальшому затриманий спільно з громадянином України ОСОБА_2 у контрольованому прикордонному районі, на напрямку прикордонного знаку № 410, поблизу залізничної станції населеного пункту Ясіня (територія Ясінянської селищної громади Рахівського району Закарпатської області), прикордонним нарядом "Прикордонний патруль", під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб.

Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт вказує на незаконність винесеної постанови, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що не мав наміру перетинати кордон, а приїхав до Закарпатської області з туристичною метою (відвідування водоспаду Шипіт та гори «Говерла»). Затримання відбулося на залізничній станції Ясіня, що знаходиться на відстані 50 км. від державного кордону, що аж ніяк не свідчить про намір перетнути кордон України. Місцевий суд цих обставин не врахував та ухвалив помилкове судове рішення.

У судове засідання в апеляційній інстанції ОСОБА_1 в черговий раз не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Про причини неявки не повідомив.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Цих вимог суд першої інстанції при розгляді цієї справи не дотримав. Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення місцевий суд не з`ясував чи було вчинено дане адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчинені. 

Частина 2 статті 204-1 передбачає відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 ставиться у вину спроба перетину державного кордону поза пунктами пропуску в складі групи осіб.

Однак, належних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення будь-яких дій, які б мали на меті спробу перетину державного кордону, матеріали справи не містять.

Вищевикладене свідчить про те, що прикордонною службою не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне затримання та протокол особистого огляду не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, адже такі протоколи є способом фіксації правопорушення, а не його підтвердження. 

Апелянт зазначає, що не мав наміру перетинати кордон, а приїхав до Закарпатської області з туристичною метою (відвідування водоспаду «Шипіт» та гори «Говерла»). На підтвердження цього надав квитки на потяг в обидві сторони, які за часом співпадають з періодом приїзду та затримання.

В протоколі особистого огляду не зазначено жодних документів чи вилучених речей, які б свідчили про намір перетнути державний кордон. 

Затримання відбулося на залізничній станції Ясіня, що знаходиться на відстані 50 км. від державного кордону, що не підтверджує намір перетнути кордон України. 

Інша особа – ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_1 був затриманий, звільнений від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідна постанова місцевого суду щодо ОСОБА_2 додана до матеріалів справи.

За цих обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Рахівського районного суду від 17 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки подія і склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними у справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, то провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 

Постанову судді Рахівського районного суду від 17 липня 2025 року – скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, щодо ОСОБА_1 – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Фазикош Г. В.