ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 953/24192/19
провадження № 61-13950св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційніскарги представника ОСОБА_1 - адвоката Спаскіна Дмитра Анатолійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова (раніше - Дзержинський районний суд м. Харкова) від 28 січня 2025 року, ухвалу Шевченківського районного судум. Харкова від 24 листопада 2023 року в складі судді Хайкіна В. М. та постанови Харківського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року в складі колегії суддів Яцини В. Б., Мальованого Ю. М., Тичкової О. Ю.

в справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, у якому просив встановити, що ОСОБА_4 (батько позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; а також встановити факт родинних відносин про те, що він ( ОСОБА_2 ) є двоюрідним братом ОСОБА_1 . 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 (рідна тітка відповідачки та позивача, рідна сестра батька позивача та матері відповідачки), ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спадщина після смерті тітки складається з квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є племінники: позивач, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (сестра по батьковій лінії). 
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року в справі № 643/12958/18 було встановлено той факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . На підставі цього рішення суду йому видано свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна після смерті ОСОБА_6 . У подальшому вказане рішення було скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 23 травня 2019 року й залишено без змін постановою Верховного Суду від 05 вересня 2019 року з підстав, що подана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки під час розгляду справи було встановлено наявний спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.
ОСОБА_1 заперечує факт родинних зв`язків, а саме те, що його (позивача) батько - ОСОБА_4 є рідним сином ОСОБА_5 . Однак встановлення факту родинних відносин необхідно для оформлення ним спадку після смерті тітки ОСОБА_6 .
Відповідно до його (позивача) свідоцтва про народження батьками є: батько - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . У ОСОБА_4 батьками були: мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батько - ОСОБА_2 , який помер у 1943 році. Документи, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_4 та його рідною матір`ю - ОСОБА_5 , втрачені. Обласний архів не зміг надати дані про народження ОСОБА_4 у зв`язку з їх відсутністю. З відповіді заступника директора Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 14 серпня 2018 року № 01-32/238 вбачається, що книги реєстрації актів громадянського стану про народження в с. Леб`яжому Чугуївського району Харківської області за 1928 рік на зберігання до архіву не надходили, місцезнаходження їх архіву невідомо, тому надати копію актового запису про народження ОСОБА_4 можливості немає. Крім того повідомлено, що в книгах реєстрації актів громадянського стану за 1927 рік актового запису про народження ОСОБА_4 немає. 
Позивач зазначав, що факт того, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5 , підтверджуються фотокартками родини ОСОБА_8 .
Позовні вимоги про встановлення факту родинних зв`язків заявляються в позовному провадженні з огляду на висновки судів у справі № 643/12958/18. Іншим чином захистити права позивача діючим процесуальним законодавством неможливо.
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 лютого 2019 року № 3-92, зобов`язання П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори скасувати нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яку представник відповідачки просив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом та поновити строк на подання зустрічної позовної заяви. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
24 листопада 2023 року ухвалою Шевченківського районного суду
м. Харкова (раніше - Дзержинський районний суд м. Харкова) поновлено
ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву
ОСОБА_2 . У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічну позовну заяву повернуто та роз`яснено право звернутися до суду з цими позовними вимогами в загальному порядку.
09 жовтня 2025 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2023 року залишено без змін.
Повертаючи зустрічну позовну заяву  ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вказав, що вона не є пов`язаною з первинним позовом, їх спільний розгляд є недоцільним. Відсутні можливості виключення задоволення первісного позову в разі задоволення зустрічного, внаслідок цього зустрічний позов підлягає поверненню позивачеві за зустрічним позовом.
28 січня 2025 року рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова (раніше - Дзержинський районний суд м. Харкова) позов ОСОБА_2 задоволено.
Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що батько позивача   ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином   ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
09 жовтня 2025 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 28 січня 2025 року залишено без змін.
Стосовно первісного позову ОСОБА_2 судові рішення мотивовані тим, що матеріалами справи підтверджено, що батько позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином ОСОБА_5 , 1901 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . У батька позивача - ОСОБА_4 були рідні сестри: ОСОБА_9 , 1922 року народження, ОСОБА_10 , 1943 року народження, та ОСОБА_6 , 1943 року народження. Батьками зазначених осіб є: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .Матеріалами справи підтверджено та позивачем доведено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки батьками ОСОБА_1 є: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 »). Тобто мати відповідача - ОСОБА_12 є рідною сестрою батька позивача - ОСОБА_4 , а, отже, відповідачка є двоюрідною сестрою позивача. Зазначене підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами: свідоцтвом про народження ОСОБА_2 ; дублікатом свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; дублікатом свідоцтва про смерть батька позивача - ОСОБА_4 ; фотокартками; особистою справою ОСОБА_4 ; свідоцтвом про право на спадщину; витягом з Державного реєстру про смерть ОСОБА_4 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_1 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_13 ; свідоцтвом про шлюб ОСОБА_13 ; картками реєстрації місця проживання. Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. У спірній категорії справ не є обов`язковим призначення судової експертизи для встановлення родинних зв`язків, які можливо встановити на підставі інших документів, які є належними, допустимими та достатніми доказами.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
У листопаді 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Спаскін Д. А. через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова (раніше - Дзержинський районний суд м. Харкова) від 24 листопада 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року, в якій просить їх скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У листопаді 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Спаскін Д. А. через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова (раніше - Дзержинський районний суд м. Харкова) від 28 січня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року, в якій просить їх скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційні скарги
Касаційна скарга стосовно вирішення позову  ОСОБА_2 мотивована тим, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу доводів свого позову.
У пункті 7.10 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 907/29/19 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема, щодо їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності суд виснує про доведеність чи недоведеність певних обставин. Від встановлення судом обставин справи слід відрізняти правові висновки, які робить суд на підставі таких обставин, у тому числі оціночні. Відсутність належних правових висновків в рішеннях судів попередніх інстанцій не означає невстановлення ними обставин справи. У таких випадках Верховний Суд має самостійно виправити помилки судів, якщо є підстави для направлення справи на новий розгляд. 
Враховуючи всі обставини справи, що мають істотне значення для прийняття справедливого рішення, оскаржувані судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими. 
Касаційна скарга стосовно неприйняття зустрічного позову мотивована тим, що залишення без розгляду зустрічної позовної заяви та подальший розгляд справи порушують права ОСОБА_1 щодо справедливого судового захисту. 
Підставою для категоричного висновку для визнання родинних зв`язків у судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, у яких виник спір, встановлення факту кровного споріднення між родичами не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.
На сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Такі висновкивикладені в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц, від 06 листопада 2019 року в справі № 757/26284/14-ц, від 06 квітня 2021 року в справі № 676/1200/20, що не враховані судами. 
Позиція інших учасників справи
Відзив на касаційні скарги не надходив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Батьками позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: батько - ОСОБА_4 та мати - ОСОБА_7 , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_4 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За змістом відповіді заступника директора Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 14 серпня 2018 року № 01-32/238, книги реєстрації актів громадянського стану про народження в с. Леб`яжому Чугуївського району Харківської області за 1928 рік на зберігання до архіву не надходили, місцезнаходження їх архіву невідомо, тому надати копію актового запису про народження ОСОБА_4 (батька позивача) можливості немає. Повідомлено, що в книгах реєстрації актів громадянського стану про народження в с. Леб`яжому Чугуївського району за 1927 рік актового запису про народження немає.
Зі слів позивача, батьками ОСОБА_4 (батько позивача) були: мати - ОСОБА_5 (баба позивача) та батько - ОСОБА_2 (дід позивача). Надати свідоцтво про народження виявилося неможливим, оскільки архівні справи було втрачено.
ОСОБА_5 (баба позивача), ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 25 квітня 1996 року складено відповідний актовий запис № 7009, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторно) серії НОМЕР_2 .
Із особової справи ОСОБА_4 (батька позивача), який працював на заводі Ф. Е. Дзержинського, встановлено, що його батьками були: батько - ОСОБА_2 , 1894 року народження, який помер 1943 року, та мати - ОСОБА_5 , 1901 року народження; дружина (колишня) - ОСОБА_14 , 1928 року народження; син - ОСОБА_2 , 1948 року народження; дружина - ОСОБА_15 , 1940 року народження; сестра - ОСОБА_6 , 1943 року народження; сестра - ОСОБА_10 , 1943 року народження; сестра - ОСОБА_9 , 1922 року народження.
Із автобіографії ОСОБА_4 встановлено, що він мав шлюб з ОСОБА_7 , 1928 року народження, який був розірвано в 1957 році. Від цього шлюбу ОСОБА_4 має сина - ОСОБА_2 , 1948 року народження. Також із вказаної автобіографії встановлено, що ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_15 , 1940 року народження. Від вказаного шлюбу має дітей: дочку - ОСОБА_16 , 1966 року народження, та сина - ОСОБА_16 , 1972 року народження. Тобто позивач ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є рідними братами та сестрою по батьковій лінії.
Із картки реєстрації місця проживання ОСОБА_4 (батько позивача) вбачається, що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в Харківській області, Чугуївський район, с. Леб`яже.
Згідно з карткою реєстрації місця проживання ОСОБА_5 (баба позивача) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 були прописані та проживали: ОСОБА_19 , 1901 року народження, ОСОБА_20 , 1943 року народження, ОСОБА_21 , 1943 року народження, ОСОБА_1 , 1980 року народження, ОСОБА_22 , 1906 року народження.
Також позивачем надано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть на ОСОБА_4 (батька позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У ОСОБА_4 (батька позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідні сестри: ОСОБА_6 (тітка позивача й спадкодавець), 1943 року народження; ОСОБА_10 (тітка позивача), 1943 року народження; ОСОБА_9 (тітка позивача), 1922 року народження.
Батьками ОСОБА_13 (тітка позивача та рідна сестра батька позивача), ІНФОРМАЦІЯ_6 , є: батько - ОСОБА_2 (батько позивача) та мати - ОСОБА_5 (мати позивача), що підтверджується посвідкою про народження серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_13 (тітка позивача та рідна сестра батька позивача), ІНФОРМАЦІЯ_6 , 22 квітня 1978 року уклала шлюб з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , про що зроблено відповідний актовий запис № 323, після одруження прізвище чоловіка - ОСОБА_23 , дружини - ОСОБА_23 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 .
Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є: батько - ОСОБА_11 та мати - ОСОБА_12 , про підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 (рідна тітка відповідачки та позивача, рідна сестра батька позивача), ІНФОРМАЦІЯ_6 . У зв`язку із цим 01 листопада 2017 року до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , спадкоємцем на яку у частці є відповідачка - ОСОБА_1 (рідна племінниця спадкодавиці), оскільки мати відповідачки ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_12 та померла ІНФОРМАЦІЯ_12 . У вказаній заяві відповідачкою було зазначено, що згоду на включення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_6 як її рідних племінників спадкодавиці відмовляється надати.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року в справі № 643/12958/18 встановлено юридичний факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином ОСОБА_5 .
На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_2 21 лютого 2019 року отримав свідоцтво № НОМЕР_6 про право на спадщину за законом, спадкова справа № 983/2016, видане державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Кретовою О. В. на частку спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті ОСОБА_6 (рідної тітки позивача), ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Свідоцтво про право на спадщину на частку спадкового майна ще не видано.
Постановою Харківського апеляційного суду від 23 травня 2019 року в справі № 643/12958/18 рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року було скасовано з підстав, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір про право на спадкування після смерті ОСОБА_6 , це унеможливлює розгляд справи в порядку окремого провадження. Спір про право має розглядатися в порядку позовного провадження.
Постановою Верховного Суду України від 05 вересня 2019 року постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2019 року залишено без змін.
Після скасування рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року в позивача виникла юридична невизначеність права на спадкування, у зв`язку із чим останній звернувся до суду із цим позовом.
Позиція Верховного Суду 
Касаційні провадження в справі відкрито з підстав, передбачених частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
За абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційних скарг та виснував, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
Стосовно первісного позову
Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. 
Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 (рідна тітка відповідачки та позивача, рідна сестра батька позивача та матері відповідачки), ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є племінники: позивач, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (сестра по батьковій лінії). 
Однак документи, які підтверджують факт родинних відносин між  ОСОБА_4 та його рідною матір`ю - ОСОБА_5 , втрачені, у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом про встановлення факту родинних відносин, що необхідно для оформлення ним спадку після смерті тітки ОСОБА_6 .
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17).
Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.
Згідно зі статтею 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.
Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України.
Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року в справі № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25).
Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).
Поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник (постанова Верховного Суду від 01 квітня 2026 року в справі № 545/3618/24). 
Згідно з правилами частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;  3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд зауважує, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування.
Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 березня 2026 рокув справі № 461/8511/23. 
Зважаючи на викладені вище висновки Верховного Суду, безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що встановлення факту кровного споріднення між родичами не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.
У цій справі суди дослідили свідоцтво про народження ОСОБА_2 ; дублікат свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; дублікат свідоцтва про смерть батька позивача -  ОСОБА_4 ; фотокартки; особисту справу ОСОБА_4 ; свідоцтво про право на спадщину; витяг з Державного реєстру про смерть ОСОБА_4 ; свідоцтво про народження ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження ОСОБА_13 ; свідоцтво про шлюб ОСОБА_13 ; картки місця реєстрації проживання, та виснували, що батько позивача - ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином ОСОБА_5 , 1901 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Недопустимості наведених вище доказів у справі не встановлено та в касаційній скарзі ОСОБА_1 не посилається на факти недопустимості доказів. 
Встановивши також на підставі належно оцінених доказів обставини про те, що у батька позивача - ОСОБА_4 були рідні сестри: ОСОБА_9 , 1922 року народження, ОСОБА_10 , 1943 року народження, та ОСОБА_6 , 1943 року народження, суди зробили обґрунтований висновок про те, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки мати відповідачки - ОСОБА_12 є рідною сестрою батька позивача -  ОСОБА_4 .
Встановлення фактів родинних відносин має для позивача юридичне значення, оскільки від встановлення цих фактів залежить виникнення, зміна або припинення їх особистих майнових прав, які полягають у можливості оформлення спадщини після смерті тітки -   ОСОБА_6 , яка померла   ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Доводи відповідачки були предметом дослідження судами попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Суди правильно застосували норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустили порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, тому доводи касаційної скарги є безпідставними.
Заявниця посилається на те, що суди не врахували висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01вересня 2020 року в справі № 907/29/19, про те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо.
Такі висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала стосовно розрізнення понять «правова оцінка» та «преюдиційний факт», що свідчить про нерелевантність наведених висновків до цієї справи, де не є спірним питання щодо врахування правової оцінки, наданої судом певному факту під час розгляду іншої справи. 

Інші наведені у касаційній скарзі аргументи фактично зводяться до незгоди з висновками судів стосовно установлених обставин справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявницею норм матеріального та процесуального права та зводяться виключно до переоцінки доказів, їх належності та допустимості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Стосовно зустрічного позову

Статтею 193 ЦПК України встановлено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

На підставі частини третьої статті 193 ЦПК України вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 лютого 2019 року № 3-92, зобов`язання П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори скасувати нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яку представник відповідачки просив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом та поновити строк на подання зустрічної позовної заяви. 

Зазначала, що в ОСОБА_2 відсутня мета встановлення юридичного факту, оскільки він на дату подання позову уже незаконно отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 лютого 2019 року № 3-92 на частку майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Під час видачі державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Кретовою О. В. за спадковою справою № 983/2016 свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 лютого 2019 року № 3-92 ОСОБА_2 підстави для закликання останнього до спадкування були відсутні, адже документів на підтвердження факту родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_6 та ОСОБА_2 немає. Тобто отримання рішення суду про встановлення факту родинних відносин фактично необхідно ОСОБА_2 для легалізації незаконно отриманого свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 лютого 2019 року № 3-92.

У пунктах 5.15 - 5.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 916/3245/17зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Отже, навіть у випадку, коли відповідач за первісним позовом звертається до суду, заявляючи зустрічний позов до позивача за первісним позовом, вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду, якщо наявна його взаємопов`язаність із первісним позовом і вбачається доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, тому навіть звернення із зустрічним позовом до позивача за первісним позовом не завжди є підставою для об`єднання їх судом в одне провадження.

Також Верховний Суд неодноразово наголошував на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, щодо якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду  від 13 квітня 2026 року в cправі № 910/6339/25. 

З огляду на предмет первісних позовних вимог, вимоги ОСОБА_1 мають заявлятися у самостійному позові, оскільки не спрямовуються на безпосередній предмет спору в цій справі - встановлення родинних відносин для оформлення спадкових прав, знаходяться поза цим предметом, адже стосуються законності видачі свідоцтва про право на спадщину, а не дослідження наявності кровної спорідненості, тому не можуть бути розглянуті судом разом з первісним позовом.

Задоволення зустрічного позову  ОСОБА_1 невиключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, так як спір про видачу свідоцтва про спадщину є похідним від встановлення юридичних фактів, які заявлені в цій справі, а не навпаки. 

У касаційній скарзі не наведено жодних аргументів, які б доводили взаємозалежність первісного позову від обґрунтованості зустрічного, які, як встановлено, є різними за підставами доведення. 

Суди правильно виснували про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 знаходяться поза межами первісних позовних вимог, у зв`язку з чим зустрічний позов правомірно повернуто заявниці. Такі позовні вимоги можуть бути заявлені у самостійному позові, що спростовує доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про порушення її права на справедливий судовий захист.

Касаційна скарга також мотивована тим, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц, від 06 листопада 2019 року в справі № 757/26284/14-ц, від 06 квітня 2021 року в справі № 676/1200/20, що не враховані судами. 

Колегія суддів відхиляє посилання в касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених Верховним Судом у наведених вище постановах, адже ця справа не пов`язана із встановленням батьківства, а предметом касаційного оскарження є судові рішення про повернення зустрічного позову. 

Інші доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не впливають на висновки судів.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів вважає, що касаційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.
Щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки за наслідками касаційного перегляду справи судові рішення залишаються без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Спаскіна Дмитра Анатолійовича залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова (раніше - Дзержинський районний суд м. Харкова) від 28 січня 2025 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2023 року та постановиХарківського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік
В. М. Ігнатенко 
І. М. Фаловська