ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року
м. Київ

справа № 676/3830/25
провадження № 61-2576св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданнікасаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Валентина Вікторовича на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2025 року в складі судді Бондаря О.О., присяжних Іванової Г.В., Фролова А. І.та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 2026 року в складі колегії суддів Спірідонової Т. В., Гринчука Р. С., Костенка А. М.

всправі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа - орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, про визнання особи недієздатною й призначення їй опікуна та

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначити його її опікуном.

В обґрунтування заяви заявник зазначав, що його рідна сестра -   ОСОБА_2  є інвалідом ІІгрупи загального захворювання. Вона страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, узв`язку з чим не розуміє значення своїх дій і потребує постійного догляду. Для призначення  ОСОБА_2 опікуна її необхідно визнати недієздатною. Крім нього будь-яких інших родичів, які б могли доглядати за хворою немає, тому він вимушений опікуватись сестрою.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
30 жовтня 2025 року рішеннямКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області заяву  ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано   ОСОБА_2 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною.Встановлено строк дії рішення суду до 30жовтня 2027 року в частині визнання недієздатною   ОСОБА_2 .Відмовлено в задоволенні заяви  ОСОБА_1 про призначення його опікуном над  ОСОБА_2 . До призначення опікуна над недієздатною  ОСОБА_2 , недієздатну ОСОБА_2 передано органу опіки та піклування -Виконавчому комітету Жванецької сільської радиКам`янець-Подільського району.
29 січня 2026 року постановою Хмельницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2025 року залишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що в поданні Виконавчого комітету Жванецької сільської ради зазначається про можливість призначення опікуном ОСОБА_1 над  ОСОБА_2 у разі визнання її недієздатною. Однак у цьому поданні відсутні дані щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , чи перебуває він на обліку в психіатра або нарколога, дані про обстеження умов життя майбутнього опікуна, його майновий стан, працевлаштування, місце роботи та інші дані, встановлення яких передбачено пунктом 3.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88(далі - Правила). Подання органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном  ОСОБА_2  є недостатньо обґрунтованим та не містить мотивів доцільності призначення саме    ОСОБА_1 опікуном недієздатної  ОСОБА_2 , яка з 2014 року перебуває на повному державному забезпеченні в Комунальному психіатричному закладі «Мілівецький психоневрологічний інтернат». Факт реєстрації в одному будинку заявника із особою, щодо якої вирішується питання про призначення їй опікуна, не є безумовною підставою такого призначення, адже не підтверджує факту здійснення догляду за  ОСОБА_2 саме заявником.Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи  ОСОБА_2 не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, а тому є підстави для визнання її недієздатною. Одночасно можливість та підставність виконання обов`язків опікуна   ОСОБА_2 саме заявником не доведена, призначення його опікуном не буде відповідати інтересам недієздатної особи. Тому в цій частині заяви слід відмовити.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У березні 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шевчук В. В. через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області
від 30 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду
від 29 січня 2026 року, в якій просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні заяви та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог заяви.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 27 грудня 2019 року в справі № 344/5303/17,  від 31 березня 2020 року в справі № 205/4245/17, від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17, від 23 листопада 2021 року в справі № 751/9572/19,  від 07 квітня 2022 року в справі № 712/10043/20, від 08 січня 2024 року в справі № 753/1905/22, про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування. 
Судом не було враховано всі матеріали справи, які мають значення для її вирішення. Так не було взято до уваги долучені до матеріалів справи дані щодо стану здоров`я  ОСОБА_1 , про те, що він не перебуває на обліку в психіатра чи нарколога, дані про обстеження умов проживання, його майновий стан. Також до відома суду було доведено відомості,надані Виконавчим комітетом Жванецької сільської ради,а саме, що згідно з рішеннями Виконавчого комітету Жванецької сільської ради опікуном над недієздатною особою ОСОБА_2 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 ,призначено громадянина   ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дочка   ОСОБА_2 -   ОСОБА_3 згідно з нотаріальною заявою не має можливості здійснювати догляд та опіку над матір`ю та не заперечує проти здійснення догляду рідним братом матері -   ОСОБА_1 . 
Судом не враховано, що до звернення   ОСОБА_1 з заявою до суду стосовно особи, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною, -    ОСОБА_2 , він фактично дбав про неї та створив необхідні побутові умови, для її нормального проживання і фактично здійснює це тепер. Виходячи з якнайкращих інтересів особи, над якою встановлюється опіка, саме   ОСОБА_1  є особою, яка може бути опікуном  ОСОБА_2 .
Позиція інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 14 серпня 2025 року № 609 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічне психічне захворювання - параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом. ОСОБА_2 не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0567058 від 23 червня 2015 року ОСОБА_2 повторно встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання.
У нотаріально посвідченій заяві від 24 вересня 2024 року ОСОБА_3 зазначила, що вона в силу фізіологічних, психологічних, матеріальних, побутових причин відмовляється і не буде здійснювати догляд за своєю матір`ю - ОСОБА_2 , яка внаслідок психіатричного захворювання не усвідомлює значення своїх дій та потребує догляду. Не заперечує проти здійснення догляду рідним братом матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який хоче і може здійснювати догляд за ОСОБА_2 . Інших працездатних осіб, які зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних родичів, немає.
Відповідно до інформації Комунального психіатричного закладу «Мілівецький психоневрологічний інтернат» від 26 березня 2025 року № 56 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на повному державному забезпеченні в Мілівецькому психоневрологічному інтернаті з 14 грудня 2014 року дотепер. Адміністрація закладу опіку над ОСОБА_2 не встановлювала та не зверталася до компетентних органів з метою встановлення опіки над ОСОБА_2 .
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із висновком про стан здоров`я громадянина ОСОБА_1 , який бажає встановити опіку (піклування), ОСОБА_1 не перебуває на обліку в дерматовенеролога, психіатра, фтизіатра, нарколога.
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження в справі відкрито з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 частини другої статті 293 ЦПК України).
Відповідно до статті 30 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність набувати своїми діями для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Згідно із частиною першою статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановив, що  ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу, зі стабільним дефектом; вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду та нагляду, задовольнив заяву  ОСОБА_1 у частині визнання  ОСОБА_2 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною.

Рішення судів у цій частині заявником не оскаржуються та не є предметом касаційного перегляду.

Щодо встановлення опіки необхідно зазначити таке. 

Відмовляючи в задоволенні заяви в частині встановлення опіки та призначення опікуна, суди керувалися тим, що  ОСОБА_1 , який є братом ОСОБА_2 , не довів, що він має можливість виконувати обов`язки опікуна та що визнання йогоопікуном недієздатної відповідатиме якнайкращим інтересам останньої.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Метою встановлення опіки та піклування є забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть здійснювати свої права та виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).
У силу статті 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними.
Згідно зі статтею 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України). 

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Під час призначенняопікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах. 

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. 

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. Під час внесенняподання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17, від 23 листопада 2021 року в справі № 751/9572/19, від 07 квітня 2022 року в справі № 712/10043/20, від 28 лютого 2024 року в справі № 372/3474/21, від 24 липня 2024 року в справі № 727/597/24, від 08 січня 2024 року в справі № 753/1905/22, які, зокрема, наведено в касаційній скарзі. 
Верховний Суд не вбачає невідповідності висновків судів у цій справі наведеній практиці Верховного Суду. 
Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 пункту 3 Правил опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі. 
Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд має перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами. 
Суди встановили, що з 2014 року ОСОБА_2 перебуває на повному державному утриманні та проживає в спеціалізованому психоневрологічному інтернаті, де їй забезпечується цілодобовий догляд, лікування та нагляд відповідно до стану здоров`я.
ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що він свою сестру -   ОСОБА_2 не дуже часто відвідує в психоневрологічному інтернаті, в якому вона перебуває, останній раз був там влітку 2025 року, однак в разі потреби відправляє на її ім`я посилки в інтернат. Наразі він офіційно працює, позмінно, в три зміни, тому в разі призначення його опікуном сестри він буде вирішувати питання щодо доглядальниці для ОСОБА_2 . Крім того, вказав, що  ОСОБА_2 на праві власності належить квартира, яка знаходиться в одному будинку, в якому він проживає, тому, визнавши її недієздатною,необхідно буде вживати заходів щодо управління майном недієздатної. Дочка  ОСОБА_2 -  ОСОБА_3 проживає в іншому місті, офіційно відмовилася і не бажає здійснювати догляд за своєю матір`ю, яка внаслідок психіатричного захворювання потребує постійного догляду. Дочка не заперечує проти здійснення догляду за ОСОБА_2 рідним братом мами -   ОСОБА_1 .
Суд дав належну оцінку зазначеним обставинам та виснував, що, оскільки заявник проживає окремо від ОСОБА_2 , веде самостійне господарство, працює позмінно у три зміни, це об`єктивно обмежує можливість здійснення ним постійного та безперервного догляду за недієздатною особою. 
За висновками судів, які ґрунтуються на оцінці усіх поданих сторонами доказів, з урахуванням тривалого перебування ОСОБА_2 у спеціалізованому закладі, відсутності доказів фактичної участі заявника в її житті, характеру його трудової зайнятості, а також відсутності підтвердження можливості забезпечення постійного догляду, призначення заявника опікуном не відповідатиме інтересам недієздатної особи. Крім того, заявник не пояснив, чи має намір забрати ОСОБА_2 з інтернату; яким чином буде забезпечено медичний догляд; хто здійснюватиме догляд під час його роботи. Відсутність таких пояснень та доказів на їх підтвердження унеможливлює оцінку реальної здатності заявника виконувати обов`язки опікуна.
Рішенням Виконавчого комітету Жванецької сільської ради від 22жовтня 2025 року №131 опікуном над недієздатною особою ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано призначити громадянина ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що наданий органом опіки та піклування висновок носить формальний характер та не ґрунтується на всебічній перевірці обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про призначення опікуна. Зокрема, органом опіки та піклування не було перевірено майновий стан заявника та його фактичну можливість здійснювати повноваження опікуна з урахуванням режиму роботи у три зміни, умов проживання, а також реального обсягу догляду, якого потребує   ОСОБА_2 через стан здоров`я.
Тобто висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном  ОСОБА_1 не відповідає вимогам підпункту 3.3 пункту 3 Правил. 
Згідно із висновком про стан здоров`я громадянина ОСОБА_1 , який бажає встановити опіку (піклування), ОСОБА_1 не перебуває на обліку в дерматовенеролога, психіатра, фтизіатра, нарколога, однак цим висновком не підтверджено фізичну можливість ОСОБА_1 за показниками власного здоров`я виконувати опікунські обов`язки щодо ОСОБА_2 . 
Матеріали справи не містять довідки лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.
Встановивши відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження можливості саме заявником здійснювати повноваження опікуна, суди обґрунтовано відмовили у призначенні    ОСОБА_1 опікуном його недієздатної сестри - ОСОБА_2 .
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, зводяться виключно до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).

Касаційна скарга мотивована також тим, що суди не врахували висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 27 грудня 2019 року в справі № 344/5303/17, від 31 березня 2020 року в справі № 205/4245/17. 

Колегія суддів зауважує, що постанова Верховного Суду від 27 грудня 2019 року в справі № 344/5303/17 стосується адміністративного позову про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради і зобов`язання його у місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили розглянути заяву і прийняти відповідне рішення щодо встановлення опіки над позивачкою йпризначення опікуна, а постанова від 31 березня 2020 року в справі № 205/4245/17 - позову про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Тобто наведені справи стосуються відмінних від спірних у справі, що переглядається, правовідносин, тому висновки у постановах Верховного Суду від 27 грудня 2019 року в справі № 344/5303/17, від 31 березня 2020 року в справі № 205/4245/17 є нерелевантними. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення в оскаржуваній частині - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Валентина Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області  від 30 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду  від 29 січня  2026 року в частині відмови в призначенні опікуном залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: О. М. Ситнік
В. М. Ігнатенко 
І. М. Фаловська