СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року Справа № 480/7056/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповал М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7056/25 за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи, ОСОБА_2 до Управління "Служба у справах дітей", Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправним рішення Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Виконавчого комітету Сумської міської ради, яке викладене в протоколі № 10 від 24.07.2025, щодо відмови ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наданні статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів;
- зобов`язати Комісію з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Виконавчого комітету Сумської міської ради надати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів на підставі поданої заяви від 14.07.2025.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач як законний представник дитини подав заяву та необхідні документи для надання доньці статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Попри наявність складеного уповноваженим органом висновку оцінки потреб сім`ї, Комісія відмовила у наданні статусу, пославшись на те, що пояснення під час складення висновку надавала бабуся дитини, яка не є її законним представником.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Осіпової О.О. від 26.09.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
На підставі Указу Президента України "Про призначення судді" № 957/2025 від 13 грудня 2025 року та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 № 4-ОС "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_3 у зв`язку з призначенням на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду", на підставі розпорядження керівника апарату № 431 від 14.01.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ № 480/7312/25.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями по справі № 480/7312/25 було визначено головуючим суддю Шаповала М.М.
Ухвалою суду від 16.01.2026, справу прийнято до свого провадження.
Відповідачі у встановлений судом строк відзивів на позов не надали, про причини неподання відзивів суд не повідомили, тому у відповідності до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання відповідачами відзивів на позов кваліфікується судом як визнання позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
Позивач зазначає, що з метою оформлення доньці статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, у червні 2024 року отримав талон до Сумського міського центру соціальних служб для подання документів, необхідних для складення висновку оцінки потреб сім`ї. Подання документів було призначено на 25.06.2025. 
25.06.2025 бабуся дитини прибула до Сумського міського центру соціальних служб та надала документи, необхідні для складення такого висновку, однак працівники Центру відмовилися їх прийняти, посилаючись на відсутність у неї нотаріальної довіреності на представництво інтересів дитини. 
Того ж дня позивач особисто звернувся до Центру із заявою, направленою електронною поштою та підписаною електронним цифровим підписом, у якій просив розглянути подані документи та вирішити питання щодо складення висновку оцінки потреб сім`ї. У подальшому, після листування з Центром, позивач додатково повідомив адресу реєстрації дитини, а також направив самостійно складену електронну довіреність на ім`я бабусі. 
08.07.2025 Сумським міським центром соціальних служб було складено висновок оцінки потреб сім`ї щодо малолітньої дитини позивача. Під час складення висновку пояснення надавала бабуся дитини. 09.07.2025 вказаний висновок було передано до Управління "Служба у справах дітей". 
14.07.2025 позивач звернувся до Управління "Служба у справах дітей" із заявою про надання його малолітній доньці відповідного статусу, зазначивши, що висновок оцінки потреб сім`ї вже передано Управлінню Сумським міським центром соціальних служб. 
Надалі позивач отримав витяг з протоколу № 10 засідання Комісії від 24.07.2025, зі змісту якого вбачається, що Комісія доручила Управлінню підготувати відповідь про неможливість задоволення заяви позивача. Підставою такого рішення стало неприйняття Комісією висновку оцінки потреб сім`ї з мотивів того, що пояснення при його складенні надавала бабуся дитини, яка, на думку Комісії, не є її законним представником.
Не погодившись з таким рішенням другого відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" (надалі - Закон № 2402-III) дитина, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів - дитина, яка внаслідок воєнних дій чи збройного конфлікту отримала поранення, контузію, каліцтво, зазнала фізичного, сексуального, психологічного насильства, була викрадена, депортована або примусово переміщена, залучалася до участі у військових формуваннях, незаконно утримувалася, у тому числі в полоні, дитина, батьки (один із батьків), опікун, піклувальник, інший законний представник якої зникли безвісти за особливих обставин або померли (загинули) внаслідок отриманих у результаті збройного конфлікту поранення, контузії або каліцтва на території України чи за кордоном, а також дитина, позбавлена батьківського піклування внаслідок воєнних дій чи збройного конфлікту.
Частиною 7 статті 301 Закону № 2402-III встановлено, що статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, надається органом опіки та піклування за місцем звернення або за місцем виявлення такої дитини місцевими органами виконавчої влади та/або органами місцевого самоврядування. Порядок та умови надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів визначений Порядком надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 268 (надалі - Порядок № 268).
Відповідно до підпункту 6 пункту 3 цього Порядку, право на отримання такого статусу має дитина, яка, зокрема, зазнала психологічного насильства.
Психологічним насильством, згідно підпункту 3 пункту 2 Порядку № 268 є моральні та психологічні страждання (травми) дитини, які вона перенесла внаслідок проживання/перебування в умовах воєнних дій, збройних конфліктів, тимчасової окупації, депортації, примусового переміщення, незаконного утримання, у тому числі в полоні, як наслідок залишення свого місця проживання/перебування у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, а також загибелі (зникнення безвісти), потрапляння у полон, смерті внаслідок отриманих у результаті збройного конфлікту поранення, контузії або каліцтва на території України чи за кордоном її батьків або одного з них - із числа цивільних осіб, а також її батьків або одного з них - із числа осіб, визначених пунктом 3 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 р. № 740 (Офіційний вісник України, 2015 р., № 78, ст. 2605).
Пунктом 6 Порядку № 268 встановлено, що для надання статусу один із батьків або інший законний представник дитини, або, якщо дитина переміщується без супроводу батьків або осіб, які їх замінюють, один з її родичів (баба, дід, прабаба, прадід, тітка, дядько, повнолітні брат або сестра), вітчим, мачуха, представник органу опіки та піклування, або особа з числа дітей подає до служби у справах дітей заяву про надання статусу і засвідчені в установленому порядку копії таких документів:
- свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон (у разі відсутності - єДокумент в мобільному додатку Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (Дія) або е-паспорт чи е-паспорт для виїзду за кордон) або документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України;
- документа, що підтверджує громадянство України, посвідчує особу чи спеціальний статус заявника: паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон (у разі відсутності - єДокумент в мобільному додатку Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (Дія) або е-паспорт чи е-паспорт для виїзду за кордон) або тимчасового посвідчення громадянина України, або посвідки на постійне або тимчасове проживання, або посвідчення біженця, або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту;
- документа, що підтверджує повноваження законного представника дитини (якщо дитина постійно проживає/перебуває у закладі охорони здоров`я, закладі освіти або іншому закладі для дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, - документа, що підтверджує факт проживання/перебування дитини в такому закладі) або родинні стосунки між дитиною та заявником.
Пунктом 6 також встановлено, що крім цих документів, за наявності обставин психологічного насильства, до заяви також додається, зокрема, висновок за результатами оцінювання потреб сім`ї (особи) у соціальних послугах, що підготовлений центром надання соціальних послуг за формою, затвердженою Мінсоцполітики.
Відповідно до статті 20 Закону України "Про соціальні послуги" (надалі - Закон № 2671-VIII), оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах здійснюється шляхом аналізу документів, фактів та інформації, зібраних під час спілкування з особою/сім`єю та їхнім найближчим оточенням, а також отриманих від юридичних та фізичних осіб у встановленому порядку. Оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах здійснюють фахівець із соціальної роботи, соціальний працівник, соціальний менеджер. У разі необхідності до оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах залучаються медичні, педагогічні працівники, психологи, реабілітологи, ерготерапевти та інші фахівці.
Форма акту та висновку оцінки потреб сім`ї/особи затверджена Наказом Мінсоцполітики України від 13.07.2018 № 1005.
Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення другого відповідача, оформлене протоколом від 24.07.2025 № 10, яким члени комісії ухвалили відмовити позивачу в задоволенні його заяви про надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів його доньці, мотивоване тим, що оцінка потреб складена за відсутності дитини зі слів бабусі, яка не є законним представником ОСОБА_2 .
Суд зазначає, що наведені вище положення Закону № 2671-VIII не містять вимоги щодо обов`язкової особистої участі саме законних представників дитини під час оцінювання потреб особи/сім`ї. Відтак покладення відповідачем такої умови в основу неприйняття висновку оцінки потреб сім`ї є безпідставним, оскільки така вимога не передбачена законом.
На переконання суду, визначальним у такому випадку є не те, ким саме з членів сім`ї або близького оточення дитини надано відповідну інформацію, а те, чи мали місце факти, які підтверджують наявність обставин, з якими Порядок № 268 пов`язує можливість надання дитині статусу такої, що постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.
Зі змісту висновку оцінки потреб сім`ї, складену стосовно доньки позивача, вбачається наявність у дитини психологічної травми, а основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві оставнини є повномасштабне вторгення та звуки вибухів.
Як зазначено в позовній заяві, ОСОБА_2 разом з батьками та бабусею проживала на території міста Суми у період з вересня 2022 року до жовтня 2023 року, що не спростовано відповідачами.
Враховуючи загальновідомий факт повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, розташування міста Суми у безпосередній близькості до кордону з державою-агресором, а також систематичні ракетні, авіаційні та безпілотні атаки по місту Суми і Сумській області, суд зазначає, що перебування малолітньої дитини на цій території у зазначений вище період об`єктивно свідчить про те, що вона зазнала психологічних страждань у розумінні Порядку № 268.
За таких обставин, суд дійшов переконання, що другий відповідач, розглядаючи заяву позивача про надання дитині відповідного статусу, повинен був надати оцінку наведеним обставинам та змісту висновку оцінки потреб сім`ї по суті, а не обмежуватися формальним посиланням на те, що під час складення такого висновку пояснення надавала бабуся дитини, а не її законний представник.
Оскільки у спірному рішенні, оформленому протоколом Комісії, інших підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про надання дитині відповідного статусу не наведено, а визначена другим відповідачем підстава відмови визнана судом необґрунтованою, суд оцінює зазначені обставини як такі, що свідчать про наявність підстав для задоволення заяви позивача про надання ОСОБА_2 статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.
Вирішуючи питання про те, який саме орган наділений повноваженнями надання дитині такого статусу, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 268, статус надається органом опіки та піклування за місцем звернення чи за місцем виявлення дитини або особи з числа дітей місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі утворення), селищних, сільських рад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей.
Згідно частини 1 статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (надалі - Закон № 280/97-ВР), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Підпуктом 4 пункту б частини 1 статті 34 цього Закону встановлено, що, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження щодо вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.
Положенням про Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради, затвердженого рішенням СМР 28.09.2011 № 745-МР (зі змінами, внесеними рішенням СМР від 13.05.2020 № 6805-МР), передбачено, що Управління забезпечує організацію здійснення делегованих повноважень серед іншого передбачених і пп. 4 п. "б" ч. 1 ст. 34 Закону № 280/97-ВР.
З аналізу положень вищезазначених нормативно-правових актів, судом встановлено, що органом, на який покладено обов`язок надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, є перший відповідач - Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради. 
Таким чином, суд визнає про задоволення позовних вимог у спосіб, який забезпечує найбільш ефективне поновлення порушеного права позивача
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи, ОСОБА_2 до Управління "Служба у справах дітей", Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправним рішення Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Сумської міської ради, оформленого протоколом № 10 від 24.07.2025 в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні заяви про надання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.
Зобов`язати Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради надати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал