Справа № 539/5934/25
Провадження № 2/539/323/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року м.Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Просіної Я.В.,
за участі секретаря судового засідання Левченко А.Ю., Ануфрієвої Н.М.,
представника позивача Пилипчука С.В.,
представника відповідача Якимової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
установив:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Сердійчук Я.Я. звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №3207046 від 16.11.2020 року у розмірі 23616,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.11.2020 між Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 3207046.
Відповідно до умов кредитного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Кредитодавеця, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus". Ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет Мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому Договором та Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Кредитодавецем правильності введення коду, направленого Кредитодавецем на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході (в т.ч через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно Пароля входу до Особистого кабінету_Мобільного застосунку "CreditPlus". На умовах, встановлених Договором, Кредитодавець надає Споживачу кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір): 14500,00 гривень. Тип кредиту – кредит. Строк кредиту 360 днів.
Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором.
28.07.2021 було укладено договір № 28072021 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3207046.
23.05.2024 було укладено договір № 23.05.2024 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3207046.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3207046.
Відповідно до умов кредитного договору, Позичальник зобов`язався повернути Кредит Кредитодавцю в строк передбачений Кредитним договором. Проте, своїх зобов`язань з повернення грошових коштів Відповідач не виконав, внаслідок чого у Позичальника виникла заборгованість.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3207046 від 16.11.2020 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 23616.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 7200.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16416.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн; заборгованість за комісіями - 0.00 грн; Інфляційні збитки - 0.00 грн; нараховані 3% річних - 0.00 грн.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.12.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
12.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Якимової О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що позивач пропустив строк позовної давності, не обґрунтувавши належним чином такого пропуску.
З доданих до позовної заяви додатків вбачається строк кредиту 30 днів – 16.11.2020 року – 17.12.2020 року. Позивач жодним чином не обґрунтовує час звернення ним до суду з позовними вимогами до відповідача – пропуск ним строку позовної давності.
Вважає, що строк позовної давності в правовідносинах між позивачем та відповідачами минув.
Щодо заявлених позивачем вимог щодо сплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 гривень, зазначає, що вважає заявлену позивачем та його представником суму такою, що відповідає закону, вимогам доцільності, принципам розумності, співмірності, складності справи, фінансовому стану відповідача. Детального опису робіт, який би відображав затрати часу на судові засідання та надані послуги зі складення процесуальних документів матеріали справи не містять. Акт про надання юридичної допомоги від 2024 року, підписаний сторонами, не містить жодного найменування робіт. Прайслист не є офіційним підтвердження надання правничої допомоги чи її прийняття іншою стороною. Заявка на надання юридичної допомоги № 237 та витяг з Акта про надання юридичної допомоги містить необґрунтовані суми: за надання консультацій 4000 гривень, за складення позовної заяви 9000 гривень. Тобто заявлені витрати 13000 гривень не відповідають принципам розумності.
14.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Сердійчука Я.Я. до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначає, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. 
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору.
Щодо договору № 3207046, то сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
Відповідачем було укладено Кредитні договори за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору Позичальник отримав від Кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, Відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, Відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів в позику. 
Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.
Щодо строку позовної давності, то перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому – воєнного стану.
Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по 04.09.2025 року перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Виходячи з чого, посилання відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими і заява останнього про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь Позивача, то представник позивача зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Наголошуємо, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою Відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями.
15.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Якимової О.В. до суду надійшло заперечення по справі, відповідно до яких зазначає, що з доданих до позовної заяви додатків вбачається строк кредиту 30 днів – 16.11.2020 року – 17.12.2020 року. Позивач не обґрунтовує самостійне збільшення ним строку кредиту до 360 днів. Тому, право вимоги за зобов`язаннями визначено невірно.
Окрім того, зазначає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту перерахування грошових коштів відповідачу. Додаток № 3 до позовної заяви - Докази отримання (перерахування) грошових коштів за кредитним договором № 3207046 від 16.11.2020 - Копія.pdf – теж не є належним доказом отримання коштів відповідачем, оскільки відсутнє платіжне доручення чи довідка банківської установи про таке перерахування.
У зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог у справі № 539/5934/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, за недоведеністю.
Представник позивача Пилипчук С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити з мотивів наведених в позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача Якимова О.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог відповідача з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того, заперечувала щодо стягнення з відповідача розміру витрат в сумі 13000,00 грн на правову допомогу. Також просила не розглядати заяву про застосування позовної давності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, встановив такі фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 16.11.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №3207046 (далі кредитний договір). Укладення кредитного договору здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток (а.с.8-11).
Згідно з умовами договору, товариство надало відповідачу кредит у сумі 14 500,00 грн, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користуванням кредиту. У договорі передбачено застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,95 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 кредитного договору (без пролонгації), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується відповідно до умов п. 1.5.2 кредитного договору.
Відповідно до п.2.1 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Кредитний договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М298940.
Відповідно до графіку платежів до кредитного договору, що є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №3207046 від 16.11.2020 дата повернення кредиту – 16.12.2020, сума кредиту - 14500,00 грн, сума нарахованих процентів 4132,50 грн, разом до оплати – 18632,50 грн (а.с.11 з.б.).
На підтвердження надання відповідачу кредитних коштів позивач надав квитанцію до платіжної інструкції №18582-1327-140794285 від 16.11.2020, відповідно до якої за дорученням ТОВ «Авентус Україна» 16.11.2020 здійснено переказ коштів на картку НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на суму 14500,00 грн (а.с.18).
Окрім того, відповідно до наданої інформації АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , та відповідно до виписки за договором 16.11.2020 на вищевказану картку було здійснено зарахування в сумі 14500,00 грн (а.с.165-166).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №3207046 від 16.11.2020 первісного кредитора, ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконував, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 23616,00 грн (а.с.19-21).
28.07.2021 між ТОВ «ФК «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28072021. Відповідно до умов договору факторингу ТОВ «ФК «Авентус Україна» передає, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає за плату права вимоги до боржників (а.с.23-24).
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №28072021 від 28.07.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв Реєстр боржників, та став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.26).
Згідно з Реєстром боржників від 28 липня 2021 року до Додатку №1 до Договору факторингу №28072021 від 28 липня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3207046 від 16.11.2020 в загальній сумі 23161,00 грн (а.с.27).
23.05.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем укладено договір факторингу №23/05/24. Відповідно до якого, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передало, а позивач прийняв за плату право вимоги до боржників, згідно Реєстру Боржників (а.с.29-33).
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу№ 23/05/24 від 23.05.2024, позивач прийняв Реєстр боржників, та став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.40).
Відповідно до Реєстру заборгованостей від 23.05.2024 року позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3207046 від 16.11.2020 в загальній сумі 23161,00 грн (а.с.42-43).
Платіжною інструкцією №422780413 від 24.05.2024 підтверджується оплата фактором коштів по договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 (а.с.99).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, проведеним позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №3207046 від 16.11.2020 становить 23616,00 грн. з яких: 7200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16416,00 грн - заборгованість за відсотками.
Доказів повного погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі, відповідач суду не надав.
У зв`язку із невиконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Застосовуючи до правовідносин зазначені норми права, суд дійшов до такого висновку.
16.11.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 виникли договірні зобов`язання у зв`язку з укладенням Договору про надання споживчого кредиту №3207046.
З поданих позивачем документів встановлено, що при укладенні договору кредитор з`ясував особу позичальника, його персональні дані, ідентифікаційний номер, платіжний засіб, на який перераховано кошти.
Підстав вважати, що персональні дані відповідача були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені надано не було.
Первісний кредитор належним чином виконав свої договірні зобов`язання, перерахувавши на картку позичальника кошти в загальній сумі 14500,00 грн.
До позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні по Договору про надання споживчого кредиту №3207046 від 16.11.2020 на підставі договорів факторингу.
Відповідач умови Договору про надання фінансового кредиту №3207046 від 16.11.2020 належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає.
Заборгованість відповідача, відповідно до розрахунків позивача за Договором про надання фінансового кредиту №3207046 від 16.11.2020, становить 23616,00 грн. з яких: 7200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16416,00 грн - заборгованість за відсотками.
Враховуючи, що доказів належного виконання своїх зобов`язань відповідач суду не надав, факт отримання кредиту та розмір заборгованості не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №3207046 від 16.11.2020, у сумі 23616,00 грн.
Відповідно суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову.
Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Щодо витрат на професійну правову допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 13 000,00 грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн позивач подав такі докази: Договір про надання правничої допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року; заявка на надання юридичної допомоги №237 від 01.10.2025 року; витяг з акту №21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року, з яких: надання усної консультації - 2 години - 4000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 3 години - 9000,00 грн.
При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд застосовує критерії реальності адвокатських витрат.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює очікувані понесення позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати, суд вважає необхідним зменшити розмір заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу до 6000,00 грн.
Керуючись статтями 264, 265, 274, 275, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором №3207046 від 16.11.2020 року в сумі 23 616 (двадцять три тисячі шістсот шістнадцять) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371, юридична адреса: 03150, м.Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521;
Представник позивача: Пилипчук Сергій Валентинович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса робочого місця: АДРЕСА_1 ; 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
Представник відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса робочого місця: АДРЕСА_3 .

Суддя          Я.В.Просіна