Справа № 354/651/26
Провадження по справі № 2/354/525/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Ковалюк О.М.,
за участі секретаря судового засідання Стремінської А.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -
в с т а н о в и в :
05.05.2026 позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття.
Позов мотивовано тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2023. У шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також відповідач всиновив її сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сімейне життя не склалось через несумісність характерів, фактично шлюбні стосунки припинено, на даний час проживають окремо та спільної участі в утриманні дітей не ведуть. На момент подачі цього позову, нею також подана позовна заява про розірвання шлюбу. Малолітній та неповнолітній сини проживають з нею та перебувають на її утриманні. Разом з відповідачем вони так і не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дітей. У зв`язку з наведеним, просить суд позов задовольнити.
27.05.2026 відповідач подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги про стягнення аліментів він визнає повністю.
Ухвалою суду від 06.05.2026 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, 26.05.2026 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В раніше поданій заяві від 27.05.2026 просив розглянути справу без його участі.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено ? повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши всі докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 04.04.2024, сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 2023 року у Яремчанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 151 (а.с. 5). 
Під час перебування у шлюбі з відповідачем у позивачки народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 25.07.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 6).
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно 25.06.2024 встановлено, що відповідач всиновив сина позивачки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Відповідно до копій Витягів з реєстру територіальної громади (Ворохтянської територіальної громади), які знаходяться в матеріалах справи, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають разом із позивачкою з 27.09.2011 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).
Копією довідки вих. № 1 від 06.04.2026 виданої ФОП ОСОБА_5 підтверджується те, що ОСОБА_2 дійсно працює у ФОП ОСОБА_5 з 24.11.2025 за основним місцем роботи та займає посаду Підсобний робітник. Посадовий оклад становить 8 650,00 грн та заробітна плата за 6 місяців склала 35 950,00 грн. Затримок по видачі заробітної плати не було (а.с. 8).
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків ( справа «Хант проти України» № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.
Крім того, суд вважає, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів, що відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16.06. 2021 (справа № 643/11949/19).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, та те, що відповідач позовні вимоги визнає повністю, є працездатним, офіційно працевлаштованим підсобним працівником у ФОП ОСОБА_5 , інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має, тобто має можливість виплачувати аліменти на утримання дітей, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відтак стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивачка звернулась із позовом до суду, тобто з 05 травня 2026 року.
У відповідності до норм ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 1331 гривень 20 копійок.
Керуючись ст. 80, 88, 180-184, ч. 1 ст. 191, СК України, ст. 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
1. Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.
2. Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
3. Стягнення аліментів розпочати з 05 травня 2026 року.
4. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,.
5. Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, номер рахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 1 331 (одна тисяча тридцять одна) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Головуюча суддя: Оксана КОВАЛЮК