ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 
м. Київ

справа №380/8597/24
адміністративне провадження № К/990/24216/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Мацедонської В.Е., Уханенка С.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2025 року (головуючий суддя - Іщук Л.П., судді: Обрізко І.М., Пліш М.А.)
у справі № 380/8597/24
за позовом ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправними дій.
I. ПРОЦЕДУРА
1. У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за весь час затримки виплати з 01 січня 2013 року по день її фактичної виплати - 31 серпня 2021 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за весь час затримки виплати з 01 січня 2013 року по день її фактичної виплати - 31 серпня 2021 року.
2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за весь час затримки виплати з січня 2013 року по день її фактичної виплати - 31 серпня 2021 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за весь час затримки виплати з січня 2013 року по день її фактичної виплати - 31 серпня 2021 року.
3. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
4. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2025 року визнано неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України).
5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, військова частина НОМЕР_1 звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
6. Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновку, що відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою із пропуском строку та не навів поважних підстав пропуску такого строку.
8. Суд апеляційної інстанції вказав, що вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип правової визначеності.
9. Також суд апеляційної інстанції наголосив, що відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не може впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
10. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме пункту 4 частини першої статті 299 КАС України щодо наявності підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.
11. На думку скаржника, неприйняття судом апеляційної інстанції скарги та неврахування наведених відповідачем підстав пропуску строку на апеляційне оскарження є непропорційним і нівелює конституційний принцип апеляційного оскарження.
12. У касаційній скарзі наголошено, що відповідач вчинив усі можливі та залежні від нього процесуальні дії для вчасного подання апеляційної скарги, оскільки вперше скарга була подана в межах строку на апеляційне оскарження, проте відповідач був позбавлений можливості виконати вимоги ухвали апеляційного суду з підстав відсутності бюджетних асигнувань на сплату судового збору. З огляду на вказане, на думку представника відповідача, зазначені у апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можна вважати неповажними.
13. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував усі обставини та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, чим обмежив право відповідача на апеляційне оскарження. Висновки суду апеляційної інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, на думку скаржника, є надмірно формальними. 
14. Окрім того, скаржник зауважує, що не є розпорядником бюджетних коштів. Для оплати судового збору йому необхідно отримати дозвіл та кошторисні призначення від ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
15. Також скаржник вказує на неврахування судом апеляційної інстанції, що військова частина НОМЕР_1 є авіаційною частиною, яка виконує відповідні завдання та призначення для своєчасного реагування на загрози та збройні конфлікти.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
17. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України (ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження), та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
18. Судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач оскаржує в апеляційному порядку рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року.
19. Вперше військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу на вказане судове рішення 27 листопада 2024 року. 
20. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2025 року апеляційну скаргу повернуто, у зв`язку з несплатою судового збору. 
21. Вдруге апеляційна скарга подана 15 січня 2025 року. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року апеляційну скаргу повернуто, у зв`язку з несплатою судового збору. 
22. Скаржник втретє подав апеляційну скаргу 28 січня 2025 року. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року апеляційну скаргу повернуто.
23. Верховний Суд зауважує, що необхідність сплати судового збору при поданні апеляційної скарги встановлена законом, а тому відповідач, подаючи кожного разу апеляційні скарги без надання документа про сплату судового збору, достеменно розумів про порушення ним норм процесуального права.
24. Вчетверте відповідач подав апеляційну скаргу 10 квітня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. До апеляційної скарги клопотання про поновлення строку додано не було.
25. Ухвалою від 16 травня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху. Надано строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційного оскарження із наведенням підстав для його поновлення. Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 16 травня 2025 року в електронному кабінеті користувача підсистеми "Електронний суд".
26. 22 травня 2025 року на виконання вимог вказаної ухвали до суду апеляційної інстанції відповідачем подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що відповідач первинно подав апеляційну скаргу у межах строку, однак її було повернуто внаслідок невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, у зв`язку з несплатою судового збору. Зважаючи на отримання коштів для сплати судового збору, така оплата проведена та повторно підготовлена апеляційна скарга. Просив врахувати активну поведінку відповідача та те, що ним було вжито всі необхідні заходи для сплати судового збору за подання вказаної апеляційної скарги.
27. Як уже зазначалося, суд апеляційної інстанції визнав неповажними підстави, зазначені для поновлення строку на апеляційне оскарження, наведені в заяві військової частини НОМЕР_1 від 22 травня 2025 року, відмовив у задоволенні заяви відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України (наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними).
28. Верховний Суд погоджується із таким висновком та наголошує, що право на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним й окрім його реалізації без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
29. Та обставина, що відповідач звернувся вперше з апеляційною скаргою у строк (яку залишено без руху та повернуто з підстав несплати судового збору у повному обсязі) не є підставою уважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення попередньої апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає.
30. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25 лютого 2026 року у справі № 380/16620/24, від 19 березня 2026 року у справі № 380/6738/24.
31. Щодо посилань відповідача на відсутність коштів для сплати судового збору, то колегія суддів ураховує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 21 вересня 2023 року у справі № 160/15387/22, від 09 листопада 2023 року у справі № 560/11237/22 і від 20 листопада 2023 року у справі № 120/18501/21-а, акцентував увагу на тому, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
32. У ситуації з пропуском строків на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватися принципів належного врядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, установлених нею ж.
33. Щодо посилань військової частини НОМЕР_1 на обставини введення воєнного стану та те, що вона є авіаційною частиною, яка виконує відповідні завдання та призначення для своєчасного реагування на загрози та збройні конфлікти, то Верховний Суд зазначає, що уведення на території України воєнного стану не зупиняє перебігу процесуальних строків у судових справах.
34. За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.
35. Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
36. Водночас, слід зауважити, що у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження військовою частиною НОМЕР_1 не наводила аргументів, які стосуються виконання відповідних завдань з відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації.
37. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09 квітня 2026 року у справі № 620/10103/24.
38. Ураховуючи, що доводи касаційної скарги не виправдовують безпідставність порушення суб`єктом владних повноважень процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, та не свідчать про поважність причин пропуску цього строку, Верховний Суд констатує, що висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
39. Таким чином, наведені скаржником обставини не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
40. Отже, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції положень пункту 4 частини першої статті 299 КАС України не знайшли свого підтвердження в ході касаційного перегляду цієї справи.
41. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
42. Оскільки при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
43. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 350, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2025 року у справі № 380/8597/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
В.Е. Мацедонська
С.А. Уханенко,
Судді Верховного Суду