Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 	Справа № 991/9780/25	
Доповідач: ОСОБА_2 	Провадження №11-сс/991/230/26	

У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2026 року	місто Київ	

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
прокурора ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , подані на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 19 березня 2026 року щодо відмови у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №52021000000000296,
В С Т А Н О В И Л А:
І. Процедура
1. Судове провадження у цій справі розпочато Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду згідно з отриманими 23.03.2026 та 02.04.2026, направленими 23.03.2026 і 01-02.04.2026 електронною поштою, апеляційними скаргами, поданими прокурором та захисниками ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 309 Кримінального процесуального кодексу України /далі - КПК/ на ухвалу слідчого судді від 19.03.2026, постановлену у відповідності до ст. 183 і ч. 6 ст. 193 КПК (т. 48 а. с. 177, 180-189, 197-198, 208-209; т. 49 а. с. 10-21, 57-70, 120-136, 165-182; т. 50 а. с. 2-45).
ІІ. Зміст оскаржуваного рішення
2. Ухвалою слідчого судді відмовлено в обранні ОСОБА_12 запобіжного заходу.
3. Наведене рішення мотивоване: (1) здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні №52021000000000296 щодо обставин незаконного відчуження земельних ділянок з державної власності та подальшої їх легалізації; (2) оцінкою вказаного клопотання як такого, що стосується обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в розумінні ст. 194 КПК; (3) не актуальністю доказів, що ОСОБА_12 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором; (4) не встановленням точного місця перебування ОСОБА_12 із об`єктивних причин; (5) не направленням письмового повідомлення про підозру від 06.09.2025 у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень; (6) відсутністю зв`язку ОСОБА_12 з інкримінованим йому злочином.
ІІI. Вимоги та доводи осіб, які звернулися з апеляційними скаргами
4. Ухвалу слідчого судді від 19.03.2026 оскаржили сторони обвинувачення та захисту.
4.1. Прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_12 запобіжний захід - тримання під вартою.
4.1.1. Апеляційна скарга прокурора мотивована тим, що: (1) ОСОБА_12 повідомлено про підозру належним чином, враховуючи наявність доказів про його перебування на території держави-агресора й те, що йому про підозру стало відомо ще з 09.09.2025; (2) виклик ОСОБА_12 до суду здійснювався у порядку ч. 8 ст. 135 КПК; (3) висновки слідчого судді не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду (аналітична довідка від 29.07.2025); (4) слідчий суддя не взяв до уваги докази (листування, протоколи оглядів), які могли істотно вплинути на його висновки; (5) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші; (6) висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності (одночасно визнані докази недостовірними і недостатніми для доведення певних фактів - листування, протоколи оглядів); (7) у клопотанні детально описані непрямі докази, які доводять зв`язок ОСОБА_12 з подіями, інкримінованими як вчинення злочину, у яких він підозрюється; (8) слідчий суддя не вказав жодної встановленої ним обставини та посилання на докази, а зробив лише загальні неконкретні висновки.
4.1.2. В судовому засіданні прокурор підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечив проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту.
4.2. Захисники просили поновити їм строк на апеляційне оскарження, оскільки пропустили його через необізнаність сторони захисту з мотивами оскаржуваної ухвали.
4.2.1. Захисник ОСОБА_8 також просив залишити в силі оскаржувану ухвалу, змінивши (доповнивши) її мотивувальну частину, шляхом надання оцінки аргументам сторони захисту, викладеним у його апеляційній скарзі.
Апеляційна скарга захисника мотивована тим, що: (1) повідомлення про підозру слід було вручати у порядку ч. 7 ст. 135 КПК; (2) точне місце проживання ОСОБА_12 на момент складення підозри правоохоронним органам було достеменно відомо; (3) сторона захисту надала докази, які підтверджують проживання ОСОБА_12 на території Французької Республіки; (4) в паспорті ОСОБА_12 відсутні записи та штампи, які б свідчили про перетин кордонів між країнами-членами Європейського Союзу, враховуючи правовий режим перетину внутрішніх кордонів у межах Шенгенської зони; (5) ОСОБА_12 не мав дійсного паспорта громадянина України для виїзду закордон на момент повідомлення про підозру й не має його дотепер; (6) слідчий суддя, відмовивши у витребуванні матеріалів, позбавив сторону захисту можливості реалізувати своє право на повне та об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження; (7) слідчим суддею неповно досліджено матеріали та не надано їм належної оцінки.
4.2.2. Захисниця ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання.
Апеляційна скарга захисниці мотивована: (1) відсутністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, чому слідчий суддя оцінки не надав; (2) відсутністю підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінальних правопорушень у цьому кримінальному провадженні; (3) неправильним трактуванням клопотання про застосування запобіжного заходу в якості клопотання про його обрання, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
4.2.3. Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_7 просять ухвалу слідчого судді від 19.03.2026 змінити шляхом виключення з її мотивувальної частини висновків, викладених у таких абз. оскаржуваного рішення: «Оцінюючи долучені стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що такі докази достатньою мірою підтверджують ймовірність вчинення кримінального правопорушення»; «При цьому, на переконання слідчого судді, долучені протоколи та документи стосуються події в цілому, підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення та потребують детального дослідження та необхідності проведення подальшого досудового розслідування з метою встановлення всіх причетних осіб до злочину».
Апеляційні скарги захисниць обґрунтовані тим, що надані стороною обвинувачення матеріали не підтверджують належним чином ні події кримінального правопорушення, ні причетності до нього конкретної особи за стандартом «обґрунтована підозра».
4.3. В судовому засіданні захисники підтримали доводи апеляційних скарг сторони захисту, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
IV. Встановлені обставини та їх оцінка колегією суддів
5. В ході апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції виходить із наведеного нижче.
(§1) Щодо строку на апеляційне оскарження
6. Захисники просили поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропустили його з поважної причини - необізнаності з мотивами оскаржуваного рішення.
6.1. Прокурор не заперечував проти поновлення строку на апеляційне оскарження.
6.2. Надаючи оцінку своєчасності апеляційного оскарження, колегія суддів враховує, що апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді від 19.03.2026 надіслано електронною поштою 01.04.2026 захисником ОСОБА_8 та 02.04.2026 - захисниками ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.
6.2.1. Слідчий суддя постановив та оголосив резолютивну частину ухвали 19.03.2026 в присутності та за участі захисників ОСОБА_12 (т. 48 а. с. 172-178).
6.2.2. Тому перебіг строку на апеляційне оскарження відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 28.07.2021 (справа №204/7066/20), і згідно з ч. 5 ст. 115 КПК розпочався з наступного дня (20.03.2026) і завершився 24.03.2026 (останній день на подачу).
6.3. Однак, враховуючи ч. 1 ст. 117 КПК і позицію, висловлену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 (справа №461/1434/18), а також те, що захисники оскаржують рішення, зокрема, в частині підстав відмови у задоволенні клопотання, колегія суддів вважає, що до проголошення й отримання повного тексту ухвали 30.03.2026 (т. 48 а. с. 179-190) захисники не знали мотивів оскаржуваного рішення. Саме через це колегія суддів дійшла висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.
(§2) Щодо набуття статусу підозрюваного у кримінальному провадженні
7. В оскаржуваній ухвалі зазначено про ненабуття ОСОБА_12 статусу підозрюваного, зважаючи на недоведеність правомірності повідомлення про підозру у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 135 КПК. Слідчий суддя відхилив доводи сторони захисту щодо необхідності повідомлення про підозру ОСОБА_12 у порядку ч. 7 ст. 135 КПК, оскільки в органу досудового розслідування були відсутні відомості про його постійне місце проживання за кордоном і дані на території якої держави на вказаний час він знаходився. Тому ця норма не може бути застосована при повідомленні підозри.
7.1. Прокурор зазначив, що матеріали провадження містять докази на підтвердження перебування ОСОБА_12 у росії, а тому правильно його повідомили про підозру у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 135 КПК.
7.2. Сторона захисту вказала про правильність висновку слідчого судді щодо ненабуття ОСОБА_12 статусу підозрюваного внаслідок його неналежного повідомлення, оскільки (1) повідомлення про підозру йому не було вручено належним чином, а його «вручення» в порядку ч. 8 ст. 135 КПК за «історичною адресою», де він не проживає майже 20 років, не свідчить про належне вручення; (2) інформація з відкритих джерел про його виїзд в 2014 році в напрямку Франції та проживання там ігнорується; (3) відсутні докази перебування ОСОБА_12 на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором; (4) органом досудового розслідування не вжито достатніх заходів для встановлення місця знаходження ОСОБА_12 ; (5) листування ОСОБА_13 з ОСОБА_14 стосовно особи, названої ОСОБА_15 , не доводить, що в ньому йдеться саме про ОСОБА_12 .
7.3. Під час перевірки зазначених доводів колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_12 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №52021000000000296.
7.4. Надаючи саме таку оцінку, колегія суддів ураховує, що правила, які визначають кого у кримінальному провадженні вважати підозрюваним, зазначені у ст. 42 КПК.
7.4.1. Так, підозрюваним є (1) особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, чи (2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або (3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).
7.4.2. Тобто кримінальний процесуальний закон визначає три рівнозначні випадки за відповідності ситуації особи хоча б одному з яких вона вважається такою, що є підозрюваною у кримінальному провадженні.
7.4.3. За змістом оскаржуваного рішення вбачається, що у ситуації з ОСОБА_12 йдеться про третій випадок, передбачений ч. 1 ст. 42 КПК (підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено йому внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень).
7.5. Вимоги, відповідність ситуації конкретної особи яким у третьому, зазначеному в ч. 1 ст. 42 КПК, випадку може вказувати на наявність у неї статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, включають три обов`язкові складові, відсутність хоча б однієї з яких свідчить про ненабуття такою особою відповідного процесуального статусу.
7.6. Елементами, наявність яких слугує критеріями за якими перевіряється чи набула особа статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, є наявність таких фактичних обставин (фактів): (1) складення щодо особи повідомлення про підозру; (2) невручення повідомлення про підозру внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, відносно якої його складено; (3) вжиття заходів для вручення зазначеного повідомлення у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 278 КПК).
7.7. Так, якщо для першого випадку, закріпленого у ч. 1 ст. 42 КПК (коли місцезнаходження особи відоме і в день складення повідомлення про підозру їй можливо вручити таке повідомлення про підозру), передбачено вимогу про його вручення саме у день складення (ч. 1 ст. 278 КПК), то для третього випадку (коли повідомлення про підозру в день складення вручити неможливо) встановлено правило, за яким вручення відповідного повідомлення має здійснюватися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень. Про це прямо зазначено у ч. 1 ст. 42 і ч. 1 ст. 278 КПК.
7.8. Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК).
7.9. За загальним правилом повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи (ч. 3 ст. 111 КПК). Метою вручення такого повідомлення особі є забезпечення її ознайомлення з фактом складення такого повідомлення, тобто початком переслідування у кримінальному провадженні та його змістом.
7.9.1. Зазвичай особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду через вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсом, здійснення виклику по телефону чи телеграмою (абз. 1 ч. 1 ст. 135 КПК).
7.9.2. Але у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК). Фізична особа може мати кілька місць проживання (ч. 6 ст. 29 Цивільного кодексу України /далі - ЦК/).
7.9.3. В той же час, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою, сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (ч. 8 ст. 135 КПК).
7.9.4. Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ч. 1 ст. 136 КПК).
7.9.5. Таким чином, під «вжиттям заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень» слід вважати вчинення стороною обвинувачення таких документально підтверджених дій, за наслідками яких особа об`єктивно мала можливість дізнатися про початок її переслідування у кримінальному провадженні.
7.10. Застосовуючи наведений підхід до оцінки «набуття ОСОБА_12 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні», колегія суддів ураховує наведене нижче.
7.10.1. 06.09.2025 детектив Національного антикорупційного бюро України /далі - НАБУ/ за погодженням з прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури /далі - САП/ склав повідомлення про підозру ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу України /далі - КК/ (т. 3 а. с. 168-173).
7.10.2. Відповідно до копії паспорта громадянина України й особової картки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за місцем проживання з 25.04.1996 у АДРЕСА_1 » (т. 3 а. с. 157; т. 10 а. с. 127-129).
Крім того, згідно з рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26.07.2019 (справа №757/14686/16-ц) і постановою Київського апеляційного суду від 04.11.2020 (справа №757/15956/16-ц), звертаючись з відповідними позовами ОСОБА_12 (позивач) вказав адресу свого місця проживання: АДРЕСА_1 , що зафіксовано у протоколі огляду цих рішень від 02.09.2025 (т. 3 а. 182-184).
Відповідно до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» місто Єнакієве Донецької області є тимчасово окупованою територією України.
Оскільки ч. 2 ст. 135 КПК передбачає, що умовою направлення повідомлення адміністрації за місцем роботи є тимчасова відсутність особи за місцем проживання, факт чого (тимчасової відсутності за наведеною адресою в м. Єнакієве) перевірити неможливо через знаходження житла, в якому зареєстроване місце проживання ОСОБА_12 , на тимчасово окупованій території, то орган досудового розслідування й не повинен був повідомляти про підозру через її направлення роботодавцю телефоном, на поштову адресу чи адресу електронної пошти ПРАТ «Інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» (т. 3 а. с. 157, 162).
7.10.3. Згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 15.01.2025 (справа № 757/30843/23-к), ОСОБА_12 перетнув державний кордон України 15.12.2014 на виїзд, чого сторона захисту не заперечує, зазначивши, що він залишив територію України авіарейсом №619 «Київ-Ніцца» з міжнародного аеропорту Бориспіль і більше до країни не повертався.
У відповіді Міністерства закордонних справ України /далі - МЗС/ від 11.09.2025 №71/16-533-110364 зазначено, що за даними Відомчої інформаційної системи МЗС відсутня інформація щодо оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи на повернення в Україну або перебування на консульському обліку в закордонних дипломатичних установах України громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 3 а. с. 180).
Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 18.09.2025 №19/75005-25, у Базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» не виявлено інформацію щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 08.11.2017 по 18.09.2025. Зберігання в Базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017, оскільки до набрання чинності Положення про Базу даних інформація про осіб, які перетнули державний кордон, зберігалась у Базі даних протягом 5 років (т. 3 а. с. 181).
Із наведеного вбачається, що на підконтрольній Україні території ОСОБА_12 станом на 06.09.2025 не перебував.
7.10.4. Твердження захисника ОСОБА_8 щодо не перевірки органом досудового розслідування можливого проживання ОСОБА_12 у ОСОБА_17 колегією суддів відхиляється, оскільки направлення Федеральною прокуратурою Швейцарської Конфедерації в 2022 ОСОБА_12 постанови про припинення провадження у справі про підозру у відмиванні грошей на адресу в ОСОБА_18 ще не вказує на його проживання в зазначеному Князівстві за такою адресою (т. 41 а. с. 149-179). Адже згідно з листом Національного центрального бюро Інтерполу /далі - НЦБ/ в ОСОБА_18 від 20.04.2026, переклад якого здійснено перекладачем, ОСОБА_19 заборонено перебувати на території Монако з 2007 року (т. 52 а. с. 220).
Крім того, у ході огляду листування ОСОБА_13 з абонентом ОСОБА_14 встановлено, що 08.10.2019 ОСОБА_13 зазначає своєму співрозмовнику: «до 2014 року ОСОБА_20 мав дозвіл на проживання, але зараз його немає. Він не володіє жодною нерухомістю в ОСОБА_18 (ні прямо, ні опосередковано). Але ОСОБА_21 та їхні діти володіють деякою нерухомістю в ОСОБА_18 (як прямо, так і опосередковано), і ОСОБА_20 зупиняється там, коли відвідує ОСОБА_18 . На якийсь період з 2014 по 2016 рік він взагалі перестав відвідувати ОСОБА_18 . Та й останніми роками в ОСОБА_18 був нечасто. Наскільки я знаю, ОСОБА_20 не звертався з проханням про продовження посвідки на проживання, але мені невідомі причини» (т. 3 а. с. 187).
Наведених фактів достатньо для висновку, що станом на 06.09.2025 ОСОБА_12 не проживав у ОСОБА_17 .
7.10.5. З приводу доводів сторони захисту, що ОСОБА_12 проживав і проживає у Французькій Республіці, то їх суд апеляційної інстанції також відхиляє.
Так, у суду відсутні докази, що ОСОБА_12 є громадянином Франції.
Водночас згідно з копіями паспортів громадянина Республіки Болгарія ОСОБА_12 для виїзду закордон, виданих 10.06.2019 і 07.05.2024, він є громадянином Республіки Болгарія. В них його прізвище зазначається як ОСОБА_128 (т. 43 а. с. 193-202; т. 54 а. с. 223). Але жодних доказів, що він станом на 06.09.2025 проживав у Болгарії суду також не надано й сторона захисту про це не стверджувала.
У справі наявна медична документація щодо відвідування лікаря та здачі аналізів, надані стороною захисту на підтвердження проживання ОСОБА_12 у Франції й відвідування лікаря. У ній зазначається прізвище ОСОБА_22 (т. 42 а. с. 4-246; т. 43 а. с. 1-120). Проте ці документи вказують на періодичні відвідування лікаря у Франції, а не на проживання ОСОБА_12 у цій країні.
Також судом апеляційної інстанції відхиляється посилання сторони захисту на декларацію, яку подав син ОСОБА_12 - ОСОБА_23 до Міністерства внутрішніх справ Французької Республіки 23.09.2025 стосовно надання ним своєму батьку житла для проживання у цій країні (т. 43 а. с. 120-122), оскільки подання такої декларації було здійснено вже після того як 06.09.2025 було складено у цьому кримінальному провадженні повідомлення про підозру ОСОБА_12 і дані про таке повідомлення про підозру були опубліковані на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та 10.09.2025 - в газеті «Урядовий кур`єр» (т. 3 а. с. 174-179) і їх виявила захисниця ОСОБА_24 та 19.09.2025 повідомила НАБУ, що вона захисниця ОСОБА_12 (т. 49 а. с. 42-44). З цих же причин суд відхиляє і письмові свідчення осіб, які зазначили про проживання ОСОБА_12 у Франції за адресою, що співпадає з адресою помешкання, в якому живе його син (т. 43 а. с. 123-126). Що ж до декількох чеків про купівлю товарів у магазині, то з них вбачається, що придбано, але не вказано ким саме.
Отже, доказів проживання ОСОБА_25 у Франції, в т. ч. станом на 06.09.2025, а не періодичного відвідування ним лікаря та свого сина в цій країні, суду не надано.
7.10.6. У свою чергу колегія суддів встановила, що ОСОБА_26 є громадянином відразу декількох країн, а саме: України (т. 3 а. с. 157; т. 10 а. с. 127-129); Болгарії (т. 43 а. с. 193-202; т. 54 а. с. 223); російської федерації (т. 25 а. с. 116-120; т. 50 а. с. 79-82).
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_12 користується відразу декількома паспортами як громадянин Болгарії та росії, які дають йому можливість перетинати державний кордон різних країн під час поїздок. Адже, згідно з відповіддю НЦБ Абу Дабі - Об`єднаних арабських еміратів /далі - ОАЕ/ від 01.04.2026 ОСОБА_12 використовує російський паспорт НОМЕР_4 (т. 50 а. с. 79-82).
У період з 25.02.2018-11.07.2023 ОСОБА_12 , використовуючи російський паспорт № НОМЕР_1 , здійснював польоти до/з росії. Також відповідно до листа ОСОБА_27 від 29.03.2026 ОСОБА_12 залишив їхню країну 24.03.2025, прямуючи до росії. Дані щодо перебування ОСОБА_12 у росії не співпадають із часом відвідування ним лікаря та здачі аналізів у Франції, Монако (т. 42 а. с. 4-246; т. 43 а. с. 1-120; т. 49 а. с. 31-38, 41). Захист не надав суду копії російського паспорта підозрюваного.
У протоколі огляду від 18.12.2025 відображено повідомлення щодо надсилання ОСОБА_28 ОСОБА_29 фотографій документа, що є індивідуальним звітом Інтерполу, згідно з яким ОСОБА_12 (англійською мовою - ОСОБА_12), окрім українського громадянства має підтверджене громадянство російської федерації, в т. ч. російський паспорт № НОМЕР_2 (т. 25 а. с. 116-120).
Більше того, згідно з протоколом огляду від 02.09.2025 оптичного диску DVD-R HP 8, 5 Gb - додатку №1 до протоколу огляду від 14.04-14.07.2025 флеш накопичувача Kingston, виявленого в ході обшуку у справі №991/3030/25, встановлено наявність листування ОСОБА_13 з абонентом ОСОБА_14 . Зокрема, 24.09.2019 ОСОБА_14 направляє ОСОБА_13 файл, який містить перелік питань, що стосуються взаємовідносин ОСОБА_12 із ОСОБА_30 (т. 3 а. с. 185). 08.10.2019 ОСОБА_13 зазначає своєму співрозмовнику про ОСОБА_12 , що «... більшу частину часу він проживає в росії» (т. 3 а. с. 188). Зазначена інформація узгоджується з віднайденою стороною обвинувачення за результатами обшуків копією договору оренди житла від 25.02.2020 в м. москві (росія), який було укладено на період його дії у 2020-2021 роках, у якому, зокрема, йшлося про право не лише орендаря, але й ОСОБА_12 проживати в такому помешканні (т. 34 а. с. 80-88). Сторона захисту, на відміну від доказів стосовно можливих причин відвідування ОСОБА_12 . Франції (як встановив суд цими причинами було отримання медичної допомоги та відвідування свого сина), не надала жодних логічних пояснень щодо мети поїздок до росії.
7.11. І хоча відомості про оренду житла з правом проживання в ньому у м. москві ОСОБА_12 стосувалися періоду до 06.09.2025, але враховуючи відсутність логічного пояснення таких поїздок до росії, зважаючи на отримані відомості від Інтерполу та постійне зареєстроване його місце проживання на тимчасово окупованій території, використання цієї адреси у м. Єнакієво під час звернення до суду в цивільних справах, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_12 фактично перебуває на тимчасово окупованій території за місцем реєстрації у м. Єнакієво та/або території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто в росії. Адже, наразі саме збройними силами цієї країни-агресора вказану територію окуповано й росію ще 27.01.2015 було визнано державою-агресором (постанова Верховної Ради України №129-VIII). І хоча точне місце перебування його станом на 06.09.2025 (в росії чи у м. Єнакієво) встановити неможливо, враховуючи відсутність дипломатичних відносин з росією та контролю над окупованою нею територією, але вказане не перешкоджає застосуванню судом ч. 8 ст. 135 КПК. Оскільки її застосування можливе в обох випадках.
7.12. Саме тому цілком правильно через неможливість вручення повідомлення про підозру у день його складення наручно ОСОБА_12 внаслідок існування достатніх підстав вважати, що він перебуває на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, стороною обвинувачення й було вжито заходів для його вручення у спосіб, передбачений ч. 8 ст. 135 КПК для вручення повідомлень - повідомлення про підозру вручено ОСОБА_12 шляхом публікації його в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газеті «Урядовий кур`єр) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (т. 3 а. с. 176-179).
7.13. Після зазначеної публікації підозри через декілька днів до НАБУ від захисниці ОСОБА_12 - адвокатки ОСОБА_7 надійшло повідомлення, що вона є захисницею ОСОБА_12 (т. 49 а. с. 42-44). Вже сам факт отримання повідомлення від адвокатки про обізнаність, що ОСОБА_12 повідомлено про підозру доводить його здійснення в належний спосіб, оскільки було забезпечено досягнення мети такого повідомлення - обізнаність підозрюваного про факт вручення йому підозри та її суть.
7.14. Таким чином, сторона обвинувачення вжила достатньо необхідних заходів, направлених на інформування ОСОБА_12 про початок його переслідування у кримінальному провадженні №52021000000000296.
7.15. Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд не погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що ОСОБА_12 набув із дотриманням вимог КПК статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №52021000000000296.
(§2) Щодо обґрунтованості підозри
8. В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя вказав про наявність підстав вважати, що докази підтверджують ймовірність вчинення кримінального правопорушення, але відсутня достатня сукупність доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_12 до організації чи керівництва вчиненням такого злочину, будь-який зв`язок його з ним.
8.1. Прокурор зазначив, що у даному кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_12 .
8.2. Сторона захисту вказала, що у матеріалах провадження відсутні докази не тільки вчинення ОСОБА_12 злочину, а й взагалі факту його вчинення як такого.
8.3. За наслідками перевірки доводів сторін обвинувачення та захисту суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок слідчого судді про відсутність обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 .
8.4. Так, у чинному КПК, як і в інших законах України та підзаконних актах, поняття «обґрунтована підозра» відсутнє, у зв`язку з чим, зважаючи на ч. 5 ст. 9 КПК, під час оцінки відповідності фактичним обставинам кримінального провадження висновків слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини /далі - ЄСПЛ/.
8.5. Так, «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» / Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, заява №42310/04).
8.6. Стандарт «обґрунтована підозра», який використовується судом на стадії обрання підозрюваному запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (п. 184 рішення Великої Палати ЄСПЛ від 28.11.2017 у справі «Мерабішвілі проти Грузії» / Merabishvili v. Georgia, заява №72508/13).
8.7. Отже, під час перевірки чи слідчий суддя не безпідставно дійшов висновку про відсутність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_12 злочину, про який йдеться у повідомленні про підозру, колегія суддів з`ясовує чи наявні факти або інформація, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, своїми діями могла вчинити кримінальне правопорушення.
8.8. У ході застосування наведеного підходу судом апеляційної інстанції береться до уваги здійснення детективами НАБУ досудового розслідування у кримінальному провадженні №52021000000000296, в якому, зокрема, ОСОБА_12 підозрюється за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК (т. 3 а. с. 168-173) в організації у період з 10.06.2021 по 01.10.2021 спільно з ОСОБА_31 і ОСОБА_29 за попередньою змовою з ОСОБА_13 умисної з корисливих мотивів легалізації (відмивання) одержаних злочинним шляхом 9 земельних ділянок з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5888, 3222486200:04:001:5889, 3222486200:04:001:5890, 3222486200:04:001:5891, 3222486200:04:001:5893, 3222486200:04:001:5894, 3222486200:04:001:5895, 3222486200:04:001:5896, 3222486200:04:001:5897 загальною площею 18 га, ринковою вартістю 160 013 390 грн, на території Борщагівської територіальної громади Бучанського району Київської області, шляхом набуття та володіння ними ОСОБА_13 - кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ДІЛВАЙ», ТОВ «ДЕМОЛ-Україна», ТОВ «ПРОФАЛЬЯНС СЕРВІС», який знав, що ці земельні ділянки прямо та повністю одержані злочинним шляхом.
8.9. На момент вчинення дій, інкримінованих підозрюваному (з 10.06.2021 по 01.10.2021), діяла норма ч. 3 ст. 209 КК, згідно з якою передбачено відповідальність за легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, а саме: набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені повторно організованою групою або в особливо великому розмірі.
8.9.1. Згідно з абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом» від 15.04.2005 №5 при вирішенні питання про наявність ознак цього складу злочину в діях особи, яка не вчиняла предикатного діяння, судам необхідно з`ясовувати, чи є у справі докази на підтвердження того, що особа, котра вчинила одну з дій, зазначених у ч. 1 ст. 209 КК, усвідомлювала, що кошти або майно одержані іншими особами злочинним шляхом.
8.9.2. Відповідно до ухвали Верховного Суду у справі №592/8124/21 від 03.06.2024 порівняльний аналіз вказаних редакцій норм кримінального закону за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК, дає підстави для такого висновку: законодавцем встановлено зміну підходу до визначення майна, одержаного злочинним шляхом, що усунуло попередню необхідність для подання доказів засудження особи за предикатний злочин, і наразі дає можливість суду лише оцінити докази та обставини для підтвердження отримання легалізованого майна злочинним шляхом.
8.9.3. Виходячи з вищевказаного, колегія суддів вважає, що відсутність предикатного злочину як обов`язкової умови для кримінального переслідування підозрюваного не впливає на кваліфікацію його дій.
8.9.4. Зважаючи на встановлені під час проведення досудового розслідування фактичні обставини вчинення злочину, вбачається, що ОСОБА_12 , діючи умисно та за допомогою третіх осіб, зокрема ОСОБА_32 , ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправність вибуття 9 земельних ділянок загальною площею 18 га, ринковою вартістю 160 013 390 грн, на території Борщагівської територіальної громади Бучанського району Київської області, з державної власності отримав контроль над ТОВ «ДІЛВАЙ», ТОВ «ДЕМОЛ-Україна», ТОВ «ПРОФАЛЬЯНС СЕРВІС» внаслідок зміни їх власника, що по своїй суті спричинило й зміну власника земельних ділянок. Адже після першої легалізації майна - земельних ділянок (їх переоформлення з фізичних осіб на юридичні особи) відбулася їх наступна легалізація (прихована зміна власника через зміну кінцевих бенефіціарів таких юридичних осіб). Отже, було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 209 КК.
8.10. Наведений висновок суду апеляційної інстанції підтверджується, враховуючи такі докази та їх копії, згідно з якими:
8.10.1. ТОВ «РСП «Столичний» отримав земельну ділянку 3222486200:04:001:5006 площею 157,4240 га в оренду для будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції, що доводять надані документи (т. 1 а. с. 39, 43-47).
Водночас поземельна книга на ділянку кадастровий номер 3222486200:04:001:5006 відкрита 11.10.2012 з внесеним цільовим призначенням - «03.10» (т. 1 а. с. 50-51). Згідно з протоколом огляду від 07.08.2025 у проєкті землеустрою про відведення ТОВ «РСП «Столичний» земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5006 наявні виправлення цільового призначення з «03.10» (земля не сільськогосподарського призначення) на «01.12» (земля сільськогосподарського призначення), здійснені не у спосіб, який передбачений ст. 22 Закону України «Про державний земельний кадастр». В іншій частині цього ж проєкту вказано призначення землі «03.10» (т. 1 а. с. 40-42).
У матеріалах справи наявні документи щодо: (а) виправлення відомостей про цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5006 з «03.10» на «01.12.» (т. 1 а. с. 63-66); (б) зміни орендаря вказаної ділянки з ТОВ «РСП «Столичний» на ТОВ «Оілсі» (т. 1 а. с. 69-72); (в) поділу ділянки 3222486200:04:001:5006 на чотири частини (т. 1 а. с. 73-81), одній з яких присвоєно кадастровий номер 3222486200:04:001:5595 (т. 1 а. 80); (г) надання 12.05.2021 згоди директором ТОВ «Оілсі» ОСОБА_33 на відведення 9 ділянок площею по 2 га кожна за рахунок ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5595 конкретним фізичним особам для ведення особистого селянського господарства на умовах безоплатної приватизації та їх фактичного виділення ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 і ОСОБА_42 (т. 1 а. с. 83-106). Таке виділення цих ділянок як земель сільськогосподарського призначення, які були насправді землями, що не призначені для сільського господарства, а отже і не могли бути виділені для ведення особистого селянського господарства на умовах безоплатної приватизації, було незаконним, тобто має кваліфікуватися за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК; (ґ) подальшого продажу 9 вищевказаних ділянок через представників на користь ТОВ «Профальянс сервіс», ТОВ «Демол-Україна», ТОВ «Ділвай» (т. 1 а. с. 121-132), що має кваліфікуватися за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК.
Таким чином, вищезазначена земельна ділянка як земля не сільськогосподарського призначення була призначена для будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції, а не для її виділення як землі сількогосподарського призначення у порядку безоплатної приватизації. Після оформлення таких ділянок на фізичних осіб вони були переоформлені у власність ТОВ «Профальянс сервіс», ТОВ «Демол-Україна», ТОВ «Ділвай», тобто легалізовані.
8.10.2. 28.05.2021 ОСОБА_13 звернувся із заявою до НАБУ про вчинений злочин - незаконну передачу у приватну власність 18 га землі ринку «Столичний» (т. 1 а. с. 108-109). У висновку за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою від 23.11.2023 №1956-Е зазначено про те, що Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду ТОВ «РСП «Столичний» для будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, розроблений на підставі договору №8361 від 14.10.2011 не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, так як цільове призначення ділянки 3222486200:04:001:5006 відповідно до вимог правовстановлюючих документів, земельного законодавства та інших нормативних документів з питань землеустрою та землекористування 31.03.2021 не змінювалось. Експерт у висновку вказав, що на сторінці 5 проєкту землеустрою цільове використання земельної ділянки було заклеєно паперовим листком, а саме «01.12» (т. 1 а. с. 179-211).
У протоколі про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 23.04.2025 відображено зміст розмов, що підтверджують факт отримання ОСОБА_43 грошової винагороди у розмірі 10 000 доларів США та необізнаності вказаної особи з реальною метою вчинення дій, пов`язаних з реалізацією конституційного права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки. Так, 09.04.2025 зафіксовано розмову наступного змісту:   ОСОБА_44 - «Короче, все добре. Можеш не переживати. Там все казав адвокат четко пройшло, під його наглядом, вот», «Ну да, він же ж заранее дав відповіді, щоб вивчити…» Ж- «Не дали тобі 1000 дол?»  ОСОБА_44  - «Доженуть, іще раз дадуть», «Там та земля вообще коштує 17 мільйонів» Ж - «А тобі дали тільки 10 тисяч?»  ОСОБА_44  - «Да», «17 лямів цей, типа, коштує земельна ділянка, та що його, типа, продали. То ж капець» (т. 2 а. с. 16-18).
У протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних мереж від 07.05.2025 встановлено наявність листування, що підтверджує факт перебування 11.05.2021 ОСОБА_45 та ОСОБА_46 в головному офісі «Столиця Груп», отримання вказаними особами грошової винагороди у розмірі 10 000 доларів США, залучення ОСОБА_45 до реалізації протиправної схеми із заволодіння земельними ділянками довіреною особою ОСОБА_47 - ОСОБА_48 (т. 2 а. с. 3-12).
В справі також наявний протокол про результати знаття інформації з електронних комунікаційних мереж, згідно з яким ОСОБА_49 після отримання повістки про виклик до НАБУ повідомляє невстановленій особі такі відомості: «Так, только смотрите, там вам рассказали, как оно, ну, не на бумажке. А как оно на самом деле вообще било?», «….Потому что там мне вот как они, ну, сказали я вообще в шоке, в принципе. Я об етом даже не знала, что таке происходит» (т. 2 а. с. 61-62).
Відповідно до протоколу про результати знаття інформації з електронних комунікаційних мереж від 23.04.2025 ОСОБА_50 залучив до реалізації протиправної схеми із заволодіння земельними ділянками ОСОБА_45 та ОСОБА_51 . Зокрема у розмові ОСОБА_45 з дружиною ОСОБА_52 - ОСОБА_53 , оскільки її чоловік не виходить на зв`язок, було зазначено таке:  ОСОБА_54  - «…А я вчора був на допиті в НАБУ», «А сьогодні вже НАБУ з обшуком до мене приходили», «….скоріш за все, ну, так скажем, вийдуть на ОСОБА_55 і далі будуть вже з ним балакать, не знаю»,   ОСОБА_56 - «….Ти ж ніде не фігуруєш. Це більше ОСОБА_57 , да, ОСОБА_58 там. На нього ж це все оформлено?»,   ОСОБА_54 - «Та ні, це ж питання про земельні ділянки. І одна на мене, одна на ОСОБА_12», «….Ну, знаєш, от тоді це все преподносилося як, ну, тіпа, нічого кримінального. Просто можливість отримати землю і заробити, типу, грошей та й все», «….Мені типу, ну, ОСОБА_59 дав контакти адвоката, який, ну, умовно буде а-ля допомагати і так далі. Адвокат, ну, надав список умовно питань, які будуть. Список відповідей, які, ну, потрібно казати та й таке» (т. 2 а. 13-15).
Згідно з протоколом огляду відомостей про рух коштів по банківських рахунках від 11.03.2025 встановлено, що ТОВ «Демол-Україна», ТОВ «Ділвай» та ТОВ «Профальянс сервіс» не перераховували 9 власникам 2 130 822 грн за кожну земельну ділянку, як визначено у п. 2.1. вказаних договорів (т. 1 а. с. 134-141).
У відповідності з висновками, складеними за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи, від 17-21.03.2025, ймовірна ринкова вартість кожної з 9 земельних ділянок, які виділені з земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5595, станом на 25.05.2021 могла складати понад 17-18 млн грн, а сукупна ринкова вартість 9 земельних ділянок на момент вибуття з державної власності - 160 013 390 грн (т. 1 а. с. 169-178).
Тому наведених фактів достатньо для висновку, що вчиненню легалізації майна, яка інкримінується стороною обвинувачення  ОСОБА_12 , передувало вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК.
8.10.3. Згідно з рішенням ТОВ «Профальянс сервіс» від 09.09.2021 ОСОБА_13 призначено виконавчим директором цього товариства (т. 1 а. с. 153). У відповідності до акта приймання-передачі від 15.09.2021 ОСОБА_13 прийняв 50% статутного капіталу ТОВ «Профальянс сервіс» (т. 1 а. с. 154). У відповідності до витягу з ЄДРПОУ №372907197656 відомості про те, що ОСОБА_13 став власником ТОВ «Профальянс сервіс» внесені до реєстру 27.09.2021 (т. 1 а. с. 156).
Згідно з рішенням ТОВ «Демол-Україна» від 09.09.2021 ОСОБА_13 призначено виконавчим директором цього товариства (т. 1 а. с. 157). У відповідності до акта приймання-передачі від 15.09.2021 ОСОБА_13 прийняв 50% статутного капіталу ТОВ «Демол-Україна» (т. 1 а. с. 158).
Відповідно до рішення ТОВ «Ділвай» від 09.09.2021 ОСОБА_13 призначено виконавчим директором цього товариства (т. 1 а. с. 160). Згідно з актом приймання-передачі від 15.09.2021 ОСОБА_13 прийняв 50% статутного капіталу ТОВ «Ділвай» (т. 1 а. с. 161). У витяг з ЄДРПОУ №53272328808 вказано про внесення 01.10.2021 до реєстру відомостей, що ОСОБА_13 став власником ТОВ «Ділвай» та ТОВ «Демол-Україна» (т. 1 а. с. 163).
Отже, у період до 01.10.2021 включно відбувся фактичний перехід до ОСОБА_13 прав на 50% у зазначених товариствах, яким належали вищевказані земельні ділянки.
8.10.4. Нижче наведено факти у відповідності до наданих копій документів, які суд апеляційної інстанції оцінює як непрямі докази, які доводять обізнаність  ОСОБА_12 про незаконне та внаслідок вчинення злочину отримання ТОВ «Профальянс сервіс», ТОВ «Ділвай», ТОВ «Демол-Україна» прав на 9 вищезгаданих земельних ділянок і фактичну його причетність до їх легалізації через його довірених осіб. Зокрема, серед матеріалів справи наявні:
(1) меморандум від 15.01.2019 між довіреними особами ОСОБА_47 ( ОСОБА_60 ) та ОСОБА_12 ( ОСОБА_61 ) про купівлю корпоративних прав у ТОВ «РСП «Столичний», додаткової угоди від 10.05.2019 та розписок довірених осіб про отримання 2 500 000 дол США (т. 1 а. с. 52-60);
(2) проєкт меморандуму від листопада 2019 між особою з ініціалами ОСОБА_62 ( ОСОБА_63 ) та невстановленою особою з ініціалами ОСОБА_64 , в якому йшлося про узгодження його майбутніми сторонами домовленості про отримання дозволу на забудову житловою нерухомістю близько 75 га ринку «Столичний» ( т. 1 а. с. 61-62);
(3) проєкт меморандуму між ОСОБА_65 та ОСОБА_28 (довірена особа ОСОБА_12 ) від травня 2021 щодо викупу корпоративних прав ТОВ «РСП «Столичний» та інвестиційної угоди про забудову частини землі ринку (не менше 100 га) і розподілу отриманих площ ( т. 1 а. с. 142-143);
(4) мирова угода від 15.07.2021, укладена з однієї сторони « ОСОБА_62 » ( ОСОБА_66 ), а з іншої сторони « ОСОБА_67 » ( ОСОБА_12 ) в особі « ОСОБА_68 » ( ОСОБА_29 ), за посередництва ОСОБА_69 та невстановлених гарантів, згідно з якою сторони досягли угоди, а саме: (а) завершення викупу ОСОБА_31 частки ОСОБА_12 у ТОВ «РСП «Столичний» за 10 931 000,00 дол США; (б) залучення контрольованих ОСОБА_12 суб`єктів господарювання до інвестиційного проекту із забудови земельного масиву ринку «Столичний» площею близько 110 га; (в) долі комерційної забудови, яка передаватиметься у власність структур ОСОБА_12 і складає 35 тис. кв. м житлових та комерційних приміщень, які за 17 500 000,00 дол США викуповуються структурами, підконтрольними ОСОБА_70 , впродовж 12 місяців з моменту отримання дозволу на виконання будівельних робіт; (г) ОСОБА_66 передає у іпотеку підконтрольним юридичним особам ОСОБА_12 земельний масив площею 18 га, який складається з 9 земельних ділянок, у якості гарантії майбутнього перерахування вищезгаданих 17 500 000,00 дол США; (ґ) сторони припиняють або закривають ініційовані ними судові та кримінальні справи і прибирають компрометуючі публікації в ЗМІ (т. 1 а. с. 144-147);
(5) додаткова угода від 14.07.2022 до меморандуму від 15.07.2021, у якій ОСОБА_66 (« ОСОБА_62 ») та ОСОБА_12 (« ОСОБА_71 ») в особі ОСОБА_29 (« ОСОБА_68 ») зафіксували вжиті заходи на виконання меморандуму. Зокрема, зазначено, що сторона ОСОБА_12 надає представника ( ОСОБА_13 ), який тимчасово буде володіти 50% корпоративних прав ТОВ «ДЕМОЛ-Україна», ТОВ «ДІЛВАЙ» та ТОВ «ПРОФАЛЬЯНС СЕРВІС» і як виконавчий директор вищевказаних юридичних осіб матиме виключно повноваження на розпорядження 9 земельними ділянками загальною площею 18 га (т. 1 а. с. 148-149);
(6) протокол допиту свідка ОСОБА_69 від 23.05.2025, який повідомив, що дійсно надавав послуги модерації сторонам конфлікту навколо ринку «Столичний», в ході якої сторону ОСОБА_47 при переговорах представляв ОСОБА_72 , а іншу сторону - ОСОБА_29 . Також на запитання: «в мировій угоді сторони зазначені ініціалами: ОСОБА_62 , ОСОБА_67 , ОСОБА_73 ці особи?» відповів: «« ОСОБА_62 » можна інтерпретувати як ОСОБА_74 . « ОСОБА_68 » - ОСОБА_75 . Про « ОСОБА_67 » необхідно запитати у сторін» (т. 1 а. с. 150-151);
(7) протокол огляду від 21.05.2025, відповідно до якого під час огляду мобільного телефону встановлено наявність контактів « ОСОБА_76 », «ОСОБА_130», « ОСОБА_77 » (з номером телефону НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_29 ) (т. 3 а. с. 9-16, 28). Враховуючи виявлені випадки вживання ініціалів « ОСОБА_78 » суд розцінює як ОСОБА_28 , пов`язаного з ОСОБА_12 , а «ОСОБА_129»; як пов`язаного з ОСОБА_12 . ОСОБА_79 ;
(8) проєкт протоколу щодо продажу долі в ринку між ОСОБА_80 та ОСОБА_31 , відповідно до якого вона понесла витрати у розмірі 750 000 доларів США, пов`язані з оформленням права власності на фасадну ділянку площею 18 га ринку «Столичний» (т. 1 а. с. 152); 
(9) проєкт додаткової угоди від лютого 2023 до меморандуму від 15.07.2021, у якій ОСОБА_66 та ОСОБА_12 в особі ОСОБА_29 зафіксували вжиті заходи на виконання меморандуму ( т. 1 а. с. 164-168);
(10) протокол обшуку від 10.04.2025 за адресою: АДРЕСА_2, у якому вказано, що робочі місця ОСОБА_13 , ОСОБА_81 та ОСОБА_29 знаходяться в одному приміщенні (т. 3 а. с. 17-22);
(11) протокол огляду від 14.04-14.07.2025, під час якого оглянуто флеш-накопичувач, на якому містяться відомості з робочої станції (серверу), виявленого в ході обшуку 10.04.2025, та встановлено наявність відомостей щодо закриття кримінальних проваджень відносно ОСОБА_12 , документи, що стосуються ОСОБА_82 , ОСОБА_83 (т. 3 а. с. 116-136). Наведені у підп. 7, 10 і 11 факти дозволяють цілком логічно підтвердити версію, що ОСОБА_84 упродовж багатьох років, в т. ч. на час інкримінованих подій злочину, був юристом ОСОБА_12 , оскільки іншого логічного пояснення виявлення на його робочому місці копій документів щодо підозрюваного і закриття кримінальних проваджень відносно нього надано не було;
(12) протокол огляду від 25-28.08.2025 відомостей, скопійованих з мобільного телефону ОСОБА_29 , у якому наявне листування: (а) з ОСОБА_13 , а саме: 22.04.2019 ОСОБА_29 надсилає проект угоди, змістом якої є сприяння у закритті ряду кримінальних проваджень за грошову винагороду у загальному розмірі 7 200 000,00 доларів США; 24.06.2019 ОСОБА_13 надсилає документ, зміст якого стосується порядку зміни корпоративних учасників ТОВ «РСП «Столичний»; 27.06.2019 ОСОБА_13 надсилає скан-копію додаткової угоди до меморандуму від 15.01.2019, яким регламентується порядок купівлі представниками ОСОБА_47 у представників ОСОБА_12 корпоративних прав на ТОВ «РСП «Столичний»; 10.07.2019 ОСОБА_13 надсилає скан-копії ухвал Приморського районного суду м. Одеси, відповідно до змісту яких скасовуються арешти, накладені на рахунки ОСОБА_12 в іноземних юрисдикціях; 06.08.2019 ОСОБА_29 надсилає фото перших сторінок паспортів ОСОБА_28 та ОСОБА_12 для виїзду закордон. Суд вважає, що не пов`язана з підозрюваним людина не може мати у своєму розпорядженні копію його паспорта, так як це не логічно; (б) з ОСОБА_28 , якому 26.08.2019 ОСОБА_29 надсилає повідомлення, що стосується закриття кримінального провадження за підозрою ОСОБА_12 : «это постановы о закрытии дела по ОСОБА_130 и фактового по 368 статье». Вказане додатково доводить зв`язок ОСОБА_28 з підозрюваним; (в) з абонентом, якому ОСОБА_29 надсилає фото документа, у якому зокрема вказано: «проведение исчерпывающих следственних действий для сбора доказательств в уголовных производствах. Цель - установить отсутствие перспектив привлечения к ответственности ИЮВ и его окружения…отведение общего внимания от субъекта (ИЮВ)…снятие внимания с 7 км…закрытие существующих производств в отношении субъекта (ИЮВ)…на основании предоставленных документов ИЮВ мы формируем позитивную позицию швейцарцев. Використання вказаних ініціалів (ИЮВ) в цій переписці, зважаючи на стиль вищезгаданого меморандуму та додатків до нього (зазначення прізвище та імені без імені по батькові), додатково доводить правильність версії сторони обвинувачення, що ОСОБА_85 ( ОСОБА_67 ) - це ОСОБА_86 , а не якась інша особа (т. 3 а. с. 29-61);
(13) протокол від 23.04.2025 про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж за належним ОСОБА_13 абонентським номером, а саме: 10.04.2025 в розмові між ОСОБА_13 та ОСОБА_87 підтверджується факт належності обладнання, виявленого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , саме ОСОБА_29 та ОСОБА_13 . Також в ході розмови обговорюються шляхи введення органу досудового розслідування в оману (т. 3 а. с. 154-156);
(14) протокол огляду від 10.02.2025, у якому міститься наступне листування ОСОБА_47 з абонентом « ІНФОРМАЦІЯ_3 », якого ідентифіковано як ОСОБА_88 , а саме:
(а) 22.08.2023 відбувається діалог, що стосується закриття кримінального провадження №12020100100000626 від 20.01.2020 за підозрою ОСОБА_89 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК (т. 3 а. с. 2);
(б) 06.09.2023 в ході діалогу ОСОБА_69 та ОСОБА_47 остання цікавиться чи не комунікував він з «партнерами». ОСОБА_90 зазначає, що необхідним є вирішення питань «партнерів», зокрема закриття кримінального провадження за підозрою ОСОБА_89 (т. 3 а. с. 2);
(в) 05.10.2023 ОСОБА_90 надсилає документ, зміст якого стосується обов`язку ОСОБА_47 ініціювати закриття кримінальних проваджень, попередньо порушених в ході корпоративного конфлікту (т. 3 а. с. 3);
(г) 28.10.2023 ОСОБА_90 надсилає фото повідомлення ОСОБА_28 , який цікавиться прогресом в знятті ОСОБА_89 з розшуку, закритті кримінальних проваджень, погашення заборгованості за електроенергію (т. 3 а. с. 3);
(ґ) 12.02.2024 ОСОБА_90 повідомляє, що ОСОБА_91 надіслав проект додаткової угоди до меморандуму, обговорюється положення вказаної додаткової угоди (т. 3 а. с. 4);
(д) 12.03.2024 ОСОБА_66 повідомляє, що вислала для «партнерів» частину додаткової угоди, 14.03.2024 вони обговорюють доповнення, внесені до проекту додаткової угоди (т. 3 а. с. 5);
(е) 27.03.2024 ОСОБА_66 надсилає фото повідомлення ОСОБА_29 , який повідомляє, що тимчасово виїхав з України. ОСОБА_66 просить з`ясувати коли він повернеться (т. 3 а. с. 5);
(є) 03.05.2024 ОСОБА_90 повідомляє, що ОСОБА_29 узгодив текст додаткової угоди зі своєю стороною та буде підписувати її на наступному тижні, а 16.05.2024 ОСОБА_66 повідомляє, що додаткова угода підписана (т. 3 а. с. 5);
(15) протокол огляду облікового запису месенджера Telegram з мобільного телефону ОСОБА_47 від 06.02.2025, де встановлено наявність листування з рядом осіб, в тому числі з:
(а) ОСОБА_92 , з яким обговорюються питання, що стосуються корпоративного конфлікту з ОСОБА_12 , в тому числі - оголошення ОСОБА_89 в розшук, ініціювання слідчих дій в кримінальних провадженнях, побажання щодо потрібних результатів розгляду судових справ, дії направлені на відчуження з користування ТОВ «РСП «Столичний» та з державної власності земельного масиву, на якому розташований оптовий ринок сільськогосподарської продукції «Столичний», участь ОСОБА_93 у захисті інтересів ОСОБА_12 , переговори стосовно подальшого спільного контролю над зазначеним земельним масивом (т. 2 а. с. 91-104). Зокрема, 11.01.2021 ОСОБА_94 надсилає ОСОБА_70 файл під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5.docx», у якому містяться відомості про те, що ОСОБА_95 є номінальним власником ТОВ «РСП «Столичний» та підконтрольною особою ОСОБА_96 . У листуванні 25.05.2021 ОСОБА_94 направляє ОСОБА_70 файл «Doc-21.05.2021-18-48.pdf», який містить інформацію про бажані процесуальні дії у кримінальному провадженні №120201001000000626 від 20.01.2020 - оголосити у міжнародний розшук ОСОБА_97 та у кримінальному провадженні №12020100000000459 від 18.05.2020 - повідомити про підозру ОСОБА_98 (довірені особи ОСОБА_12 в контексті діяльності ТОВ «РСП «Столичний»). Також, 03.06.2021 ОСОБА_94 направляє ОСОБА_70 файл під назвою «ІМЕНЕМ ОСОБА_99 », який містить копію ухвали слідчого судді від 03.06.2021 у справі №761/19299/21, кримінальне провадження №120201001000000626, якою накладено арешт на майно ОСОБА_89 , на що ОСОБА_66 у відповідь направила радісні емоджі. У листуванні 09.08.2021 ОСОБА_66 та ОСОБА_94 обговорюють зміни до меморандуму, у тому числі щодо 18 га фасадної земельної ділянки - предмету злочину;
(б) ОСОБА_60 , з яким ведеться спілкування в тому числі щодо передачі ОСОБА_60 та ОСОБА_100 для ОСОБА_89 2 500 000 доларів США готівкою за придбання корпоративних прав на ТОВ «РСП «Столичний», домовленостей про подальше використання земельного масиву ринку, працевлаштування ОСОБА_101 , придбання від імені ОСОБА_47 медіахолдингу «Апостроф» (т. 2 а. с. 104-109);
(в) ОСОБА_102 , якій надаються побутові доручення та вказівки щодо надсилання певних документів, в тому числі файлів, які містять варіанти пропозицій щодо врегулювання спору з ОСОБА_12 та побажання щодо результатів розгляду судових справ та ходу досудового розслідування у кримінальних справах, які стосуються ТОВ «РСП «Столичний» (т. 2 а. с. 113-116). Зокрема, у листуванні 30.11.2020 ОСОБА_103 направляє ОСОБА_70 файли, які містять копію меморандуму від 15.01.2019 між ОСОБА_104 (довірена особа ОСОБА_12 ) та ОСОБА_60 (довірена особа ОСОБА_47 ) про фактичну купівлю в інтересах ОСОБА_47 прав на управління ТОВ «РСП «Столичний», з додатковою угодою від 10.05.2019 та відповідними розписками;
(г) народним депутатом України ОСОБА_105 , з яким обговорюються аспекти переговорів з ОСОБА_12 стосовно врегулювання корпоративного спору та спільного розпорядження земельним масивом оптового ринку сільськогосподарської продукції «Столичний» (т. 2 а. с. 117-119). Зокрема, у листуванні 10.06.2021 ОСОБА_106 направляє ОСОБА_70 файл під назвою «Отсканированніе документі.pdf», який містить проєкт Меморандуму від 2021 року між ОСОБА_31 та ОСОБА_28 (довірена особа ОСОБА_12 );
(ґ) народним депутатом України ОСОБА_107 , з яким обговорюється вплив в інтересах ОСОБА_47 на Міністра юстиції України ОСОБА_108 та міністра аграрної політики та продовольства ОСОБА_109 , аспекти переговорів з ОСОБА_12 та алгоритм встановлення контролю над земельним масивом оптового ринку сільськогосподарської продукції «Столичний» (т. 2 а. с 119-130). 10.02.2021 ОСОБА_66 направляє повідомлення такого змісту «я хочу виполнения условий меморандума: покупка их (Юри) доли в ринке (54,25%) за 12 миллионов долларов из которих 3,5 миллиона я дала аванс. Я отдаю 8,5 миллионов долларов - они оформляют свою долю». У листуванні 12.02.2021 ОСОБА_66 зазначає про скасування підозри ОСОБА_110 . Разом з тим, 25.03.2021 ОСОБА_66 направляє ОСОБА_111 повідомлення, де міститься її бачення можливих домовленостей зі стороною ОСОБА_96 щодо ТОВ «РСП «Столичний»: «У нас била сделка за 54 % - 12 млн, сейчас ми предлагаем за 54 % - 15 млн плюс 25 тис кв метров от построенних площадей, они хотят 20 млн плюс 30 тисяч от построенних площадей, что делаем дальше?»;
(д) ОСОБА_112 , в розмові з яким констатується факт участі довіреної особи ОСОБА_12 - ОСОБА_28 у корпоративному конфлікті за контроль над ТОВ «РСП «Столичний» (т. 2 а. с. 141-145). Зокрема, 05.06.2021 ОСОБА_66 направляє повідомлення наступного змісту «Я уполномочила на переговори ОСОБА_113 , пусть ОСОБА_114 даст полномочия кому считает нужним, кому даст с тем и будем говорить»;
(е) ОСОБА_115 , якому надаються вказівки, що стосуються юридичного забезпечення поточної господарської діяльності ряду суб`єктів господарювання, в т. ч - ТОВ «ОІЛСІ» (т. 2 а. с. 139-140);
(є) ОСОБА_116 (станом на 2021 рік - Голова Національної поліції України), якому надсилався перелік бажаних слідчо-розшукових дій у кримінальному провадженні, що стосується ОСОБА_89 (т. 2 а. с. 155);
(16) протокол огляду, згідно з яким 24.09.2019 ОСОБА_14 направляє ОСОБА_13 файл, який містить перелік питань, що стосуються взаємовідносин ОСОБА_12 з ОСОБА_30 (т. 3 а. с. 185). 08.10.2019 ОСОБА_13 зазначає своєму співрозмовнику, що «до 2014 року ОСОБА_20 мав дозвіл на проживання, але зараз його немає. Він не володіє жодною нерухомістю в ОСОБА_18 (ні прямо, ні опосередковано). Але ОСОБА_21 та їхні діти володіють деякою нерухомістю в ОСОБА_18 (як прямо, так і опосередковано), і ОСОБА_20 зупиняється там, коли відвідує ОСОБА_18 . На якийсь період з 2014 по 2016 рік він взагалі перестав відвідувати ОСОБА_18 . Та й останніми роками в ОСОБА_18 був нечасто. Наскільки я знаю, ОСОБА_20 не звертався з проханням про продовження посвідки на проживання, але мені невідомі причини» (т. 3 а. с. 187). Також 08.10.2019 на запитання співрозмовника ОСОБА_117 : «Антоне, чи правильно, що зараз ОСОБА_20 проживає в росії?» ОСОБА_13 відповів: «Так, більшу частину часу він проживає в росії. Але, боюся, ми не зможемо надати жодних документів, які підтверджують цей факт» (т. 3 а. с. 188). Захисник ОСОБА_117 був представником ОСОБА_12 у судовому процесі проти ОСОБА_118 у Суді з питань бізнесу та власності ОСОБА_119 (т. 52 а. с. 188).
8.11. Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони захисту та висновки слідчого судді щодо відсутності зв`язку між ОСОБА_12 і вчиненням інкримінованого йому кримінального правопорушення. Даного висновку суд дійшов, зважаючи на те, що відповідно до позиції Верховного Суду чинний КПК не містить заборони встановлювати ті чи інші обставини на підставі сукупності непрямих доказів (постанова Верховного Суду від 07.12.2020 у справі №728/578/19).
8.11.1. Так, у мировій угоді від 15.07.2021, додатковій угоді від 14.07.2022 до меморандуму від 15.07.2021 дійсно вказуються лише ініціали осіб без зазначення їх повних даних, однак, шляхом співставлення непрямих доказів можливо встановити, що особа вказана як « ОСОБА_67 » у даних документах є ОСОБА_12 , про що було зазначено вище і, крім того: (1) відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_69 , за посередництва якого і були підписані дані документи, він вказав, що «« ОСОБА_62 » можна інтерпретувати як ОСОБА_74 . « ОСОБА_68 » - ОСОБА_75 . Про « ОСОБА_67 » необхідно запитати у сторін», з чого слідує, що перша буква в абревіатурі вказує про ім`я ( ОСОБА_120 - ОСОБА_20 ), яке неодноразово вживалось у ряді розмов, зокрема, переписок, а друга про прізвище особи ( ОСОБА_121 - ОСОБА_122 , зважаючи на те, що дані документи складені російською мовою); (2) зазначення даним свідком про те, що про « ОСОБА_67 » необхідно запитати у сторін не спростовує того, що « ОСОБА_67 » є саме ОСОБА_12 , а свідчить швидше за все щодо того чи доцільно буде повідомляти йому про дану особу, оскільки згідно з протоколом огляду його мобільного телефону встановлено наявність контактів із зазначенням у їх назві ініціалів «ОСОБА_130», у тому числі «ОСОБА_131» ( ОСОБА_29 ) який і був стороною під час підписання мирової угоди від 15.07.2021, додаткової угоди від 14.07.2022 до меморандуму від 15.07.2021; (3) згідно з протоколом огляду від 25-28.08.2025 відомостей, скопійованих з мобільного телефону ОСОБА_29 , він також вживає ініціали «ОСОБА_130», «ИЮВ», коли мова йдеться про ОСОБА_12 . Крім того, з цього протоколу вбачається, що вживалися відповідні конспіративні заходи з метою відведення уваги від ОСОБА_12 , його пов`язаності з ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , ТОВ «РСП «Столичний».
Згідно з протоколом огляду від 23.01.2026 ОСОБА_13 також вживав під час розмови з ОСОБА_29 ініціали «ОСОБА_130», ідентифікуючи особу ОСОБА_12 (на запитання ОСОБА_13 «…как сюда подтянуть ОСОБА_132», ОСОБА_29 відповідає: «п. 1.6.» та як убачається з договору оренди нежитлового приміщення від 25.02.2020 у п. 1.6. вказано «вместе с арендатором в помещение постоянно будут проживать следующие граждане: ОСОБА_123 , дата рождения 21.02.1959»).
Відповідно до протоколу огляду облікового запису месенджера Telegram з мобільного телефону ОСОБА_47 від 06.02.2025 підтверджується наявність зв`язку ОСОБА_12 із подіями, які розслідуються у даному кримінальному провадженні ( ОСОБА_66 обговорює з іншими абонентами можливості вирішення корпоративного конфлікту з ОСОБА_12 ), у тому числі пов`язаність ОСОБА_89 , який підписав меморандум від 15.01.2019 з ОСОБА_12 .
8.11.2. Додатковими підтвердженнями того, що ОСОБА_13 , який володіє 50% корпоративних прав ТОВ «ДЕМОЛ-Україна», ТОВ «ДІЛВАЙ» та ТОВ «ПРОФАЛЬЯНС СЕРВІС» і як виконавчий директор вищевказаних юридичних осіб має виключно повноваження на розпорядження 9 земельними ділянками загальною площею 18 га, є довіреною особою ОСОБА_12 є: (а) відомості, зафіксовані у протоколах огляду від 02.09.2025, 14.04-14.07.2025; (б) місцезнаходження робочих місць ОСОБА_13 та ОСОБА_29 в одному приміщенні; (в) подання саме ним заяви про злочин до НАБУ. Й саме факт подання довіреною особою ОСОБА_12 - ОСОБА_13 заяви про злочин до НАБУ щодо вказаних земельних ділянок доводить обізнаність підозрюваного, що такі ділянки отримані були у власність згаданих товариств, шляхом вчинення злочину.
8.12. Із наведених обставин вбачається, що вище зазначено інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_12 організував, у період з 10.06.2021 по 01.10.2021, спільно з ОСОБА_31 та ОСОБА_29 , за попередньою змовою з ОСОБА_13 , легалізацію одержаних злочинним шляхом 9 земельних ділянок загальною площею 18 га, ринковою вартістю 160 013 390 грн, на території Борщагівської територіальної громади Бучанського району Київської області.
8.13. Таким чином, вище наведено інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, виходячи із застосованого на цій стадії стандарту доведення, вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується.
8.13.1. Вказане спростовує доводи сторони захисту про відсутність достатніх доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_12 .
8.13.2. Але вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях підозрюваного вини у вчиненні злочину, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акта до суду.
(§3) Щодо наявності ризиків
9. В оскаржуваному рішенні не було надано оцінки доводу про існування ризиків.
9.1. Сторона обвинувачення вказала на наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.
9.2. Сторона захисту не погодилася із доводами прокурора, зважаючи на те, що, на думку захисників: (1) ОСОБА_12 не вчиняв жодних дій, які могли б свідчити або надавати підстави припускати про можливість його ухилення чи переховування від органів слідства чи суду, оскільки більше 10 (десяти) років проживає в Європейському Союзі на території Франції за відомою стороні обвинувачення адресою; (2) ОСОБА_12 тривалий час проживає на території Франції, що підтверджено рядом доказів, долучених до справи стороною захисту, а також прокурор неодноразово підтверджував наявність даних про перебування ОСОБА_12 на території Монако; (3) ОСОБА_12 не має відношення до злочину, який йому інкримінується щодо ТОВ «РСП «Столичний»; (4) ОСОБА_12 має паспорт громадянина Республіки Болгарії, а тому він не має обов`язку ставати на консульський облік посольства України; (5) у 2025 році, коли складено повідомлення про підозру ОСОБА_12 , використано листування за 2019 рік з метою створення його негативного образу, у зв`язку з нібито його причетністю до держави-агресора; (6) маючи паспорт громадянина Республіки Болгарія, у ОСОБА_12 не було жодних підстав для того, щоб проживати на території росії та відомості з нього упродовж 2024-2026 років підтверджують те, що він не перебував на тимчасово окупованій території чи/та в росії; (7) тяжкість інкримінованого ОСОБА_12 злочину як підстави для переховування не може бути причиною тримання людини під вартою апріорі; (8) у матеріалах справи відсутні докази наявності зв`язку ОСОБА_12 зі ОСОБА_61 , ОСОБА_124 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 ; (9) ОСОБА_12 ніколи не був і не є ані акціонером, ані кінцевим бенефіціарним власником, ані директором ТОВ «Ділвай», ТОВ «Профалянс-Сервіс», ТОВ «Демол Україна» та відсутні докази, що він надавав вказівки чи інструкції щодо цих компаній; (10) сторона обвинувачення нічим не довела факт обізнаності ОСОБА_12 про угоди, які укладені в Україні; (11) викладені у протоколах огляду факти є спотвореними та сторона захисту не може їх перевірити на предмет достовірності; (12) ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не доведено.
9.3. За наслідками апеляційного перегляду зроблено висновок про доведеність існування ризиків, про які вказувала сторона обвинувачення.
9.4. Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, суд враховує, що крім «обґрунтованої підозри» обов`язковою умовою, за наявності якої до особи може бути застосовано запобіжний захід, є існування хоча б одного із наведених у ч. 1 ст. 177 КПК ризиків. Адже підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний… може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК).
9.5. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК).
9.6. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).
9.7. Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави», який є нижчим за стандарти доведення «обґрунтована підозра» і «поза розумним сумнівом» (п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №11-132сап21).
9.8. Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику має підтверджуватися фактами, наявність яких повинно бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).
9.9 У ході застосування наведеного підходу щодо наявності чи відсутності ризиків, судом апеляційної інстанції враховується наступне.
9.9.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується: (1) тяжкістю кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_12 (т. 3 а. с. 168-175); (2) перебуванням підозрюваного з 15.12.2014 поза межами території України; (3) зазначення ОСОБА_12 в 2016 у поданих позовах адреси місця проживання - АДРЕСА_1 (т. 3 а. с. 183-184); (4) інформуванням довіреною особою ОСОБА_12 та ОСОБА_29 - ОСОБА_13 третіх осіб про проживання ОСОБА_12 на території російської федерації, без зазначення точної адреси його місця проживання (т. 3 а. с. 188); (5) неприбуттям ОСОБА_12 на виклики детективів НАБУ для участі у слідчих та процесуальних діях у кримінальному провадженні 15.09.2025, 16.09.2025, 17.09.2025, куди його було викликано в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 135 КПК (т. 49 а. с. 47-53); (6) оголошенням ОСОБА_12 в державний та міжнародний розшук (т. 3 а. с. 174-179), адже, зокрема, відповідно до інформації у базі даних «Розшук» інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України «Армор» Департаментом карного розшуку Національної поліції України здійснюється з 2014 року розшук підозрюваного ОСОБА_12 у кримінальному провадженні № 42015000000000207 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 358 КК; (7) відсутністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного на території України (т. 49 а. с. 47-53). Цей факт наявність у нього місця роботи в Україні сама по собі не спростовує, зважаючи на не проживання на не окупованій території його дітей та відсутність випадків приїзду ОСОБА_12 в Україну з 2014 року.
9.9.2. Ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення підтверджується не володінням стороною обвинувачення оригіналами меморандумів, укладеними між стороною ОСОБА_47 та ОСОБА_12 , а також між ОСОБА_31 і ОСОБА_125 , проєкти яких було віднайдено (т. 1 а. с. 61-62, 142-143, 164-168).
9.9.3. Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні підтверджується: (1) встановленою КПК процедурою отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК); (2) продовженням трудової діяльності ряду свідків у структурах, підконтрольних довіреній особі ОСОБА_12 - ОСОБА_29 , зокрема - ОСОБА_126 , ОСОБА_127 ; (3) готуванням ОСОБА_29 , який протягом 2008-2015 років здійснював представництво інтересів ОСОБА_12 на підставі довіреностей (т. 3 а. с. 160-161), в інтересах ОСОБА_12 у інших кримінальних провадженнях, що його стосуються, проєктів показань, які свідки повинні були надавати правоохоронним органам з метою приховування ролі ОСОБА_12 .
9.9.4. Про наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином свідчить те що: (1) до моменту внесення відомостей до ЄРДР за №52021000000000296 стороною ОСОБА_12 за участі ОСОБА_29 проводились переговори з невстановленими особами з метою отримання їх підтримки для впливу на НАБУ у випадку початку вказаним органом досудового розслідування, яке б впливало на інтереси ОСОБА_12 (т. 3 а. с. 29-61); (2) у ході примирення у корпоративному конфлікті між ОСОБА_12 , ОСОБА_29 і ОСОБА_31 досягнуто домовленостей щодо вжиття заходів, направлених на закриття кримінальних проваджень, ініційованих сторонами одна проти одної, зокрема кримінального провадження № 52021000000000296 (т. 2 а. с. 91-104; т. 3 а. с. 3, 29-61); (3) ОСОБА_29 в інтересах ОСОБА_12 отримувалась інформація про заплановані слідчі дії в інших кримінальних провадженнях, надавались вказівки представникам правоохоронних органів щодо здійснення слідчих дій, зокрема у кримінальних провадженнях №42015000000000207, №12019000000001057, №1202010010003647, №12020100100000626 і здійснювався вплив на органи влади для досягнення цілей, які відповідають інтересам ОСОБА_12 в Україні (т. 3 а. с. 29-61).
9.9.5. Про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить те, що: (1) предметом домовленостей ОСОБА_12 в особі ОСОБА_29 та ОСОБА_47 була не лише частина земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5006 площею 18 га, а й решта землі ринку «Столичний» площею щонайменше 100 га (т. 1 а. с. 142-143); (2) незважаючи на усвідомлення ОСОБА_12 факту протиправності вибуття з державної власності земельного масиву площею 18 га та обізнаність, що стороною обвинувачення здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №52021000000000296, предметом якого є обставини передачі у приватну власність земель ринку «Столичний», ним продовжувались вживатись заходи, направлені на спільне з ОСОБА_31 володіння та забудову, в т. ч. цих же земель ринку, та розподіл житлових площ; (3) бізнес-інтереси ОСОБА_12 , реалізацію яких в Україні здійснює ОСОБА_29 , стосуються й інших майнових комплексів (т. 3 а. с. 29-61).
9.10. Отже, ураховуючи доводи клопотання, сторона обвинувачення переконливо продемонструвала, що наведені ризики існують. Адже, як вважає колегія суддів, ймовірність їх настання не зазначено абстрактно, а переконливо продемонстровано.
9.10.1. Однак вказане не свідчить, що ОСОБА_12 поза всяким сумнівом, крім ризику переховування, здійснюватиме інші відповідні дії. Але наведені факти, котрі підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, стороною захисту в ході апеляційного перегляду не було спростовано.
9.10.2. Тому, колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків.
(§4) Щодо оголошення підозрюваного в міжнародний розшук
10. Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не надавав оцінки питанню оголошення ОСОБА_12 у міжнародний розшук. Також серед доводів сторін твердження про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук не було, але з метою перевірки наявності підстав для розгляду клопотання за відсутності підозрюваного, слід встановити чи було його оголошено в міжнародний розшук.
10.1. У результаті апеляційного перегляду зроблено висновок про те, що підозрюваний ОСОБА_12 оголошений у міжнародний розшук.
10.2. Так, порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу урегульовує ст. 193 КПК.
10.3. Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті (ч. 1 ст. 193 КПК).
10.4. Чинна на момент прийняття Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду рішень у справах №760/25064/19 (02.10.2019, 04.11.2019) і №757/37692/19-к (13.05.2020) редакція ч. 6 ст. 193 КПК передбачала, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
10.5. Водночас Законом №1422-IX від 27.04.2021 до ч. 6 ст. 193 КПК були внесені зміни, у зв`язку з якими станом на даний час зазначена норма вже передбачає, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
10.6. Вказане, зокрема, використання законодавцем у новій редакції норми (ч. 6 ст. 193 КПК) слів «наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний… та/або оголошений у міжнародний розшук» свідчить про зміну підходу до того, який стандарт слід використовувати слідчому судді та суду при з`ясуванні чи можна вважати особу такою, що оголошена в міжнародний розшук для цілей перевірки можливості розглянути за відсутності підозрюваного і задовольнити клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
10.7. Так, ч. 6 ст. 193 КПК у новій редакції, про яку зазначено вище, чинна із 14.05.2021.
10.8. Тобто з 14.05.2021 для висновку, що в розумінні ч. 6 ст. 193 КПК підозрюваний оголошений у міжнародний розшук не є необхідним встановлювати наявність безумовних та беззаперечних доказів відповідної обставини, а лише достатньо встановити чи наведені достатньо вагомі факти та об`єктивні відомості, котрі б вказували про це.
10.8.1. Так, порядок оголошення особи в розшук (внутрішньодержавний, міждержавний чи міжнародний) урегульовує ст. 281 КПК.
10.8.2. Якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження (ч. 1 ст. 281 КПК).
10.8.3. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається (ч. 2 ст. 281 КПК).
10.8.4. Згідно з п. 3 розділу 2 Положення про ЄРДР /далі - Реєстр/, порядок його формування та ведення, яке затверджене наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 /далі - Положення/, до Реєстру вносяться відомості про оголошення розшуку підозрюваного (ст. 281 КПК). Унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК та цим Положенням, а саме про: оголошення розшуку (ст. 281 КПК) - протягом 24 годин з моменту винесення прокурором або слідчим відповідної постанови (підп. 1 п. 3 Положення).
10.8.5. Порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, у тому числі для цілей установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, визначає Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України №613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 /далі - Інструкція/.
10.8.6. Використання інформаційної системи Інтерполу правоохоронними органами здійснюється відповідно до встановленого цією Інструкцією порядку у формі надсилання запиту/звернення до уповноваженого підрозділу або у формі прямого доступу (п. 4 розділу II Інструкції). Уповноважений підрозділ на підставі отриманого від правоохоронного органу України запиту/звернення забезпечує використання інформаційної системи Інтерполу шляхом: 1) надсилання запиту про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу оповіщень: Червоного оповіщення (RED NOTICE); Синього оповіщення (BLUE NOTICE); Зеленого оповіщення (GREEN NOTICE); Жовтого оповіщення (YELLOW NOTICE); Чорного оповіщення (BLACK NOTICE); Пурпурного оповіщення (PURPLE NOTICE); Помаранчевого оповіщення (ORANGE NOTICE); Оповіщення про викрадені культурні цінності; 2) надсилання циркулярного оповіщення (циркуляра); 3) надсилання повідомлення; 4) внесення інформації до банків даних Інтерполу, її коригування або видалення; 5) отримання інформації з банків даних Інтерполу. Крім того, уповноважений підрозділ надсилає до органів Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентних органів іноземних держав та міжнародних установ запити, документи або інформацію відповідно до міжнародних договорів України у випадках, в яких передбачається використання каналів зв`язку Інтерполу (п. 5 розділу II Інструкції). Правоохоронні органи України надсилають запити/звернення про використання інформаційної системи Інтерполу уповноваженому підрозділу та/або уповноваженим територіальним підрозділам (п. 1 розділу III Інструкції).
10.8.7. Структурні підрозділи Офісу Генерального прокурора, Центрального управління Служби безпеки України, НАБУ, центрального апарату Державного бюро розслідувань, апаратів міністерств та центральних органів виконавчої влади, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань надсилають запити/звернення уповноваженому підрозділу (п. 2 розділу III Інструкції).
10.9. Тобто, єдиним елементом, який може свідчити, що «підозрюваний оголошений у міжнародний розшук», є наявність процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у вигляді: (а) окремої постанови, якщо досудове розслідування не зупиняється; (б) постанови про зупинення досудового розслідування, якщо досудове розслідування зупиняється (в ній зазначається про оголошення особи у розшук).
10.10. Так, ураховуючи наявність в матеріалах цієї справи копії постанови про оголошення ОСОБА_12 у міжнародний розшук (т. 3 а. с. 174-175), за стандартом доказування «достатні підстави» цього достатньо для висновку, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_12 оголошений у міжнародний розшук.
10.11. Із огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що на теперішній час ОСОБА_12 оголошений у міжнародний розшук, що надає підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою за його відсутності.
(§4) Щодо інших доводів сторони захисту
11. Колегія суддів критично ставиться до доводів сторони захисту, що трактування клопотання детектива, погодженого з прокурором, про застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу як клопотання про його обрання перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та погоджується з висновками слідчого судді, що виходячи зі змісту клопотання та зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні ініціюється вперше, використання формулювання «про застосування запобіжного заходу» є термінологічно неточним, і за своїм правовим змістом та наслідками воно відповідає вимогам щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбаченого ст. ст. 183, 194, ч. 6 ст. 193 КПК.
12. Щодо більш м`якого запобіжного заходу, то його обрати на цій стадії неможливо, оскільки обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 991/3440/20). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження. Таким чином, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою суд може його обрати або не обрати, а не визначити більш м`який запобіжний захід, питання застосування якого буде вирішуватися після доставки підозрюваного в Україну до місця здійснення кримінального провадження.
(§5) Висновки
13. За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді колегія суддів суду апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу (ч. 3 ст. 407 КПК).
14. Ураховуючи, що слідчий суддя помилково дійшов висновку про відсутність підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти рішення про задоволення апеляційної скарги прокурора та відмову в задоволенні апеляційних скарг сторони захисту.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 309, 370, 376, 393, 395, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити захисникам строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 19 березня 2026 року скасувати.
Обрати підозрюваному ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою.
Після затримання підозрюваного ОСОБА_12 й не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:	ОСОБА_2  	
Судді:	ОСОБА_3 	
 	ОСОБА_4