625/2/26
Провадження № 2/625/41/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2026 р. с. Різуненкове
Коломацький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Лосєва Д.К.,
за участі секретаря судового засідання Калюжної Л.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовом в.о. керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Стеріоні Владислава Сергійовича, діючого в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа: Коломацька селищна рада Богодухівського району Харківської області про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,

В С Т А Н О В И В :
В.о. керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Стеріоні Владислав Сергійович, діючи в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Коломацька селищна рада Богодухівського району Харківської області, в якому просив суд припинити громадянці Республіки Казахстан ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323281000:01:000:0349 площею 6,1445 га, шляхом її конфіскації на користь держави Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі. 
В обґрунтування заявленої вимоги прокурор зазначив, що Богодухівською окружною прокуратурою Харківської області за результатами вивчення питання законності використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області виявлено порушення. Встановлено, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою Кзахстану, на підставі рішення Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області за №159 від 10 липня 2019 року набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323281000:01:000:0349 площею 6,1445 га, та вказаним рішенням відповідачку зобов`язано провести відчуження земельної ділянки протягом року з дати прийняття даного рішення.
Відповідачка 25 липня 2019 року зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 32634437). Згідно земельного законодавства України землі сільськогосподарського призначення, набуті у власність іноземцями та особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. В разі, якщо власник земельної ділянки зобов`язаний її відчужити і таке відчуження не відбулося, така земельна ділянка підлягає конфіскації. Оскільки відповідачкою не дотримано процедури щодо відчуження земельної ділянки, то вказана земельна ділянка підлягає конфіскації.
Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 12 березня 2026 року, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за вказаним вище позовом та призначене підготовче засідання.
09 квітня 2026 року судом закрито підготовче провадження у справі і справу призначено до судового розгляду, про що постановлено відповідну ухвалу.
Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. 
Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надав до суду письмові пояснення, в яких позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, оскільки згідно законодавства землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземним громадянам та особам без громадянства, а також надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника позивача, підтримав позов (а.с. 117-126).

Прокурор позов підтримав та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідача знаходиться на території російської федерації.
Судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Представник третьої особи Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засіданні не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, буд-яких заяв та клопотань від нього не надходило.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, врахувавши позиції сторін, викладені ними у їх відповідних заявах, суд зазначає наступне.
Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.10.2018 року ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянка Республіки Казахстан, успадкувала право на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки пайовиків «Колос» розміром 6,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості (а.с. 19).
Рішенням Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області за №159 від 10 липня 2019 року надано ОСОБА_1 дозвіл на реєстрацію земельної ділянку з кадастровим номером 6323281000:01:000:0349 площею 6,1445 га на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-52 від 24.10.2018 року, та вказаним рішенням відповідачку зобов`язано провести відчуження земельної ділянки протягом року з дати прийняття даного рішення (а.с. 46).
Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана земельна ділянка кадастровий номер 6323281000:01:000:0349 площею 6,1445 га з 25 липня 2019 року перебуває у власності громадянки Казахстану ОСОБА_1 (а.с. 17-18).
Таким чином, громадянка ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6323281000:01:000:0349 площею 6,1445 га та протягом року не виконала покладений на неї у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужила земельну ділянку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи, що отримана ОСОБА_1 у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровими номером 6323281000:01:000:0349, нормативна грошова оцінка, якої згідно витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок становить 248978,16 гривень, нею добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 20.07.2020 року), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду.
Згідно з ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини та оцінка доказів, наданих сторонами.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду».
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Згідно ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).
Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі ЗК України).
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст.1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);
Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України).
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст.81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини.
Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Поряд із цим, згідно ч.ч. 1, 2 ст.145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.
У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Невиконання вказаної норми закону відповідно до ст.140 ЗК України є підставою для припинення права власності на земельну ділянку шляхом конфіскації за рішенням суду.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, така земельна ділянка з кадастровим номером 6323281000:01:000:0349 підлягає конфіскації за рішенням суду. 
Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель (ч. 4 ст. 145 ЗК України).
Таким органом згідно чинного законодавства є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення право відношення.
У відповідності до п. в абз. 1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Таким чином, обраний Богодухівською окружною прокуратурою Харківської області спосіб захисту порушених інтересів держави, а саме: припинення громадянці Казахстану права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323281000:01:000:0349, шляхом її конфіскації на користь держави в повній мірі відповідає вимогам законодавства. 
Крім того, чиним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом.
В даному випадку наявна «справедлива рівновага» між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки остання мала достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужила, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу.
Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23.01.2018.
Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи, що отримана ОСОБА_1 у власність земельна ділянка з кадастровим номером 6323281000:01:000:0349, площею 6,1445 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативна грошова оцінка, якої згідно витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок становить 248978,16 гривень, нею добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 10.07.2020), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату судового збору в розмірі 3734 гривні 67 копійок.
Керуючись ст.141, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позов в.о. керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Стеріоні Владислава Сергійовича, діючого в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа: Коломацька селищна рада Богодухівського району Харківської області про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації задовольнити.
Припинити громадянці Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323281000:01:000:0349 площею 6,1445 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.07.2019 (номер запису про речове право 32634437, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1884548563232, шляхом її конфіскації на користь держави Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (код ЄДРПОУ:39792822).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Харківської обласної прокуратури (Харківська обласна прокуратура, код 02910108, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету 2800) витрати по сплаті судового збору в сумі 3734 (три тисячі сімсот тридцять чотири) гривні 67 (шістдесят сім) копійок.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.К. Лосєв