625/110/26
Провадження № 2/625/98/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2026 р. с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Скляренка М.О.,
за участю секретаря судового засідання Талавирі С.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Журавльов С.Г., діючи від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРПОКРЕДИТ», звернувся до Коломацького районного суду Харківської області із позовною заявою, в якій просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №6-165-854-2-20-Г, укладеним між його сторонами 21 січня 2020 року, у розмірі 33241 гривня 19 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 23998 гривень 38 копійок; заборгованості по відсоткам у сумі 9242 гривні 81 копійка.
Крім того позивач просив суд стягнути із відповідачки судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2662 гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 11200 гривень 00 копійок.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що 21 січня 2020 року між АТ «МЕГАБАНК» та  ОСОБА_1 укладений кредитний договір за №6-165-854-2-20-Г, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі, визначеному кредитним договором, на умовах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти і сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, викладених у договорі кредиту, додатках до нього, проте, всупереч умовам договору позики відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 33241 гривня 19 копійок. 
Також, обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача у позові вказав, що 03 вересня 2024 року між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» укладений договір відступлення права вимоги за №GL1N426240, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у Додатку №1 до цього договору, в тому числі і до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №6-165-854-2-20-Г, укладеним між його сторонами 21 січня 2020 року, на загальну суму 33241 гривня 19 копійок, а 27 грудня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» укладений договір відступлення права вимоги за №1/12, за умовами якого ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги до боржників вказаних у Додатку №1 до цього договору, в тому числі і до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №6-165-854-2-20-Г, укладеним між його сторонами 21 січня 2020 року, на загальну суму 33241 гривня 19 копійок. 
І, з огляду на те, що відповідачка отримані в кредит грошові кошти не повернула, а також не сплатила інші платежі, передбачені умовами договору, у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 33241 гривня 19 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 23998 гривень 38 копійок; заборгованості по відсоткам у сумі 9242 гривні 81 копійка, позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення із неї на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» вищевказаної суми боргу. 
14 квітня 2026 року суддею Коломацького районного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні, про що постановлено відповідну ухвалу. 
Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, водночас у поданій 01 травня 2026 року позовній заяві, яка зареєстрована за вх.ЕС№857/01-51/26 (а.с. 116-120), представник позивача просив суд справу розглядати без участі представника ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ». 
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідачки (а.с. 111, 114-115). 
Причини неявки відповідачка суду не повідомляла, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило, у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відзиву на позовну заяву не подавала.
За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Водночас згідно частини третьої вказаної статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За правилами, визначеними ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки відповідачка своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалася, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направила, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не подала, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки за наявними у справі матеріалами, які містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. 
Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Так частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Із досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що 21 січня 2020 року між АТ «МЕГАБАНК» та відповідачкою  ОСОБА_1 , шляхом його підписання укладено кредитний договір за №6-165-854-2-20-Г (з ануїтетними платежами), на наступних умовах: 1) загальна сума кредиту складає 55400 гривень 00 копійок; 2) кредит надається на строк з 21 січня 2020 року до 20 січня 2023 року; 3) процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) – 39%; 4) реальна річна процентна ставка, а також загальна вартість кредиту на дату укладання договору наведені в Додатку №1; 5) розмір щомісячного платежу - 2654 гривні 43 копійки; 6) процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п.2.2. Договору – 0,1 % річних (а.с. 76-79). 
Пунктами 3.1.-3.2. Договору визначено, що кредитодавець зобов`язався для обліку кредиту та обліку нарахованих відсотків відкрити відповідні рахунки, а позичальник, в свою чергу , зобов`язався повернути отриманий кредит у повному обсязі до 16 години 00 хвилин 20 січня 2023 року, і своєчасно сплачувати у повній сумі щомісячні платежі (ануїтентні платежі та відповідні комісійні винагороди) за Договором на передбачених Договором умовах.
У п. 4.1. та п. 4.3. Договору сторони дійшли згоди, що повернення кредиту і сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтентними платежами передбаченими Договором. Нарахування процентів за користування кредитом проводиться з першого по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. 
Додатком №1 до кредитного договору за №6-165-854-2-20-Г від 21 січня 2020 року встановлений графік платежів і розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 78-79).
Таким чином, суд вважає, що наданими позивачем доказами повністю підтверджено особисте підписання ОСОБА_1 кредитного договору. 
ОСОБА_1 з викладеними в кредитному договорі умовами погодилася без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику кредитного договору нею проставлено свій особистий підпис.
Також, відповідачка ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, заяву на отримання Експрес кредиту на споживчі цілі у АТ «МЕГАБАНК»(а.с. 80-84), а отже відповідачка прийняла пропозицію банку та ознайомилася з інформацією про умови кредитування і орієнтовну загальну вартість кредиту, що засвідчено власним підписом відповідачки 
03 вересня 2024 року на підставі договору відступлення прав вимоги за №GL1N426240, укладеного між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (а.с. 21-26, 31-32), АТ «МЕГАБАНК» за плату відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» прийняло належні АТ «МЕГАБАНК» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у Додатку №1 до цього Договору.
Як вбачається із витягу із Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги за № GL1N426240 від 03 вересня 2024 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №6-165-854-2-20-Г, укладеним між його сторонами 21 січня 2020 року, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 33241 гривня 19 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 23998 гривень 38 копійок; заборгованості по відсоткам у сумі 9242 гривні 81 копійка (а.с. 73). 
27 грудня 2024 року на підставі договору відступлення прав вимоги за №1/12, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» за плату відступило ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» прийняло належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у Додатку №1 до цього Договору (а.с. 27-30, 50). 
Як вбачається з витягу із Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги за №1/12 від 27 грудня 2024 року, ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №6-165-854-2-20-Г, укладеним між його сторонами 21 січня 2020 року, у розмірі 33241 гривня 19 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 23998 гривень 38 копійок; заборгованості по відсоткам у сумі 9242 гривні 81 копійка (а.с. 51). 
Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, наданого АТ «МЕГАБАНК», ОСОБА_1 своєчасно не сплачувала Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 03 вересня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 33241 гривня 19 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 23998 гривень 38 копійок; заборгованості по відсоткам у сумі 9242 гривні 81 копійка (а.с. 66). 
Як вбачається із виписок по особових рахунках ОСОБА_1 за період із 21 січня 2020 року по 03 вересня 2024 року відповідачкою отримані кредитні кошти у сумі 55400 гривень 00 копійок і вона частково сплачувала кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими платежами (а.с. 52-65, 67-72). 
Вказані виписки, в яких зафіксована інформація про рух коштів по картці, є належними, допустимими і достатніми доказами правильності розрахунку заборгованості відповідачки, здійсненого ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ». 
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові, датованій 25 травня 2021 року, у справі № 554/4300/16-ц.
Крім того, банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5(далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості.
Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами маштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів.
Отже, розрахунок заборгованості у відповідності із Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Як вже зазначалося вище, із виписок по особовому рахунку за період з 21 січня 2020 року по 03 вересня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 систематично вносились кошти на погашення заборгованості за кредитом та відсотками.
Таким чином, відповідачка своїми діями визнавала існування кредитних правовідносин з АТ «МЕГАБАНК». 
Ці обставини відповідачкою не спростовані, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повного повернення останньою не надано.
Розмір заявленої до стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 33241 гривня 19 копійок підтверджується наданими позивачем виписками із особового рахунку та розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним, він проведений і відповідає умовам вказаного договору, тобто є належним і допустимим доказом існування заборгованості та її розміру, що, в свою чергу, жодним чином не спростовано відповідачкою. 
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У відповідності зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилами, визначеними абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно положень, закріплених у ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У відповідності із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно приписів, закріплених у ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За правилами, визначеними ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Як з`ясовано судом, кредитний договір за №6-165-854-2-20-Г (з ануїтетними платежами), укладений між його сторонами в письмовій формі, і підписаний особисто відповідачкою ОСОБА_1 , в ньому викладено інформацію про тип кредиту, його ліміт, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування. 
Підписавши кредитний договір за №6-165-854-2-20-Г (з ануїтетними платежами) від 21 січня 2020 року, позичальниця у відповідності із ст.ст. 3 та 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.
Суд констатує, що правочин, укладений між позивачем та відповідачкою, за правилами, визначеними ст. 204 ЦК України є правомірним, укладеним у письмовій формі, а отже, сторонами дотримано вимоги ст. 1055 ЦК України щодо форми кредитного договору.
З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №6-165-854-2-20-Г (з ануїтетними платежами), укладеним між його сторонами 21 січня 2020 року, у розмірі 33241 гривня 19 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 23998 гривень 38 копійок; заборгованості по відсоткам у сумі 9242 гривні 81 копійка.
Водночас суд зауважує, що відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву та не спростувала розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитними зобов`язаннями.
Вирішуючи питання про стягнення із відповідачки заявлених до стягнення у порядку ст. 137 ЦПК України витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
Так, у відповідності із ст.ст. 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються договором про надання правової допомоги.
Згідно ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 та ст. 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
У рішенні від 23 січня 2014 року у справі "East\WestAllianceLimited проти України" (заява №19336/04, п. 269) Європейський суду з прав людини звернув увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено таке.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Водночас чинне цивільне процесуальне законодавство України визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
-розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
-розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
У відповідності із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, підсумовуючи, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України визначені такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
За правилами, закріпленими у ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У відповідності із пунктами 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За умовами договору про надання правничої допомоги за №1/07, укладеного 01 липня 2025 року між адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» в особі керуючого партнера Маслюженка Миколи Павловича та ТОВ “ФК ЄВРОКРЕДИТ”, клієнт доручає, а адвокатське зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі згідно умов цього Договору правничу допомогу у відповідності із завданнями Клієнта, а Клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити винагороду. Способи та методи надання правничої допомоги обираються об`єднанням на власний розсуд у межах норм чинного законодавства України з обов`язковим погодженням із Клієнтом (а.с. 39-49). 
Згідно п.п. 1.2., 3.2. договору про надання правничої допомоги юридичними діями по стягненню заборгованості, які вчиняє Об`єднання за цим Договором є комплекс дій, спрямованих на стягнення проблемної заборгованості, зокрема представництво інтересів Клієнта у місцевих судах, з усіма правами без виключення, які надані законодавством України позивачу, відповідачу, третій особі.
Сума гонорару за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в п.1.2. цього Договору) по стягненню заборгованості з Боржників, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в додатку №2 до цього Договору, та зазначається Об`єднанням в Акті приймання - передачі наданих послуг. 
Згідно наданого до суду Акту приймання – передачі послуг з правничої допомоги (який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги за №1/07 від 01 липня 2025 року) за №12097534, складеного 05 січня 2026 року за вищевказаним договором про надання правничої допомоги (а.с. 75), сторони підтвердили, що адвокат надав ТОВ “ФК ЄВРОКРЕДИТ” наступні послуги з правничої допомоги по стягненню заборгованості з боржника ОСОБА_1 : 1) проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, вартістю 1200 гривень 00 копійок; 2) складання, підписання і подання до суду позовної заяви, вартістю 10000 гривень 00 копійок.
За змістом ст. 137 ЦПК України за умови доведеності факту надання правничої допомоги та вартості таких послуг, відсутність доказів про їх фактичну сплату для їх розподілу за результатами розгляду справи, відповідно до ч. 8 ст. 141 цього ж Кодексу, не мають правового значення.
Так, у п. 1 ч. 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, законодавець не передбачив можливості для відмови судом у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, яка фактично надана, а тому суд за правилами, визначеними ч.ч. 4-6 ст. 137, ч.ч. 3, 4 ст. 141 ЦПК України у такому разі повинен з`ясувати питання про наявність чи відсутність підстав для зменшення таких витрат.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
З огляду на вказане вище, зважаючи на принципи розумності та співмірності фактично наданої адвокатом Журавльовим С.Г. професійної правничої допомоги із заявленим до стягнення розміром судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, врахувавши співвідношення ціни позову до таких витрат, витрачений адвокатом час на надання цієї допомоги, яка фактично звелася до усної консультації адвоката, складання ним позовної заяви, а також взявши до уваги те, що судова практика у справах про стягнення сум заборгованості за кредитними зобов`язаннями є сформованою та відносно сталою, що, в свою чергу, не потребувало від адвоката вивчення змінених позицій Верховного Суду, відшукувати докази для підтвердження заявлених вимог, витрачати час на деталізоване ознайомлення із позицією відповідача в цій справі, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача, із 11200 гривень 00 копійок до 4000 гривень 00 копійок. 
Визначаючи розмір таких витрат суд також взяв до уваги і те, що фактично у справі відбулося одне судове засідання, яке проведено судом за відсутності адвоката Журавльова С.Г.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі №910/3929/18 та інших.
Таким чином, із відповідача на користь позивача суд вважає за необхідне стягнути 4000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, суд за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2662 гривні 40 копійок. 
Керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 137,141, 259, 264, 265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (ідентифікаційний код юридичної особи – 40932411) заборгованість за кредитним договором №6-165-854-2-20-Г (з ануїтетними платежами), укладеним між його сторонами 21 січня 2020 року, у розмірі 33241 ( тридцять три тисячі двісті сорок одна) гривня 19 (дев`ятнадцять) копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (ідентифікаційний код юридичної особи – 40932411) витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката, в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (ідентифікаційний код юридичної особи – 40932411) судовий збір, сплачений позивачем, у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок. 
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 05 травня 2026 року.

Суддя  М.О. Скляренко