ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/2056/25 пров. № А/857/14889/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючої судді: Хобор Р.Б.,
суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 460/2056/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” до Головного управління ДПС в Рівненській області, Державної податкової служба України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Рівненській області, Державної податкової служби України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 18.12.2023 року № 10734/17000406 про накладення штрафних санкцій у розмірі 531 554 грн. 50 коп.; 
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України щодо внесення до електронного кабінету, інтегрованої картки платника податків та інших інформаційних систем ДПС України, ведення яких здійснюється Головним управлінням ДПС у Рівненській області та/або Державною податковою службою України, інформації про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” грошового зобов`язання, що виникло на підставі податкового повідомлення-рішення від 18.12.2023 року № 10734/17000406 про накладення штрафних санкцій у розмірі 531 554 грн. 50 коп.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.12.2023 року № 10724/17000406 про накладення штрафних санкцій у розмірі 16 782 грн. 42 коп., визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України щодо внесення до електронного кабінету, інтегрованої картки платника податків та інших інформаційних систем ДПС України, ведення яких здійснюється Головним управлінням ДПС у Рівненській області та/або Державною податковою службою України, інформації про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” грошового зобов`язання, що виникло на підставі податкового повідомлення-рішення від 18.12.2023 року № 10724/17000406 про накладення штрафних санкцій у розмірі 16 782 грн. 42 коп.;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області та Державну податкову службу України виключити з електронного кабінету, інтегрованої картки платника податків та інших інформаційних систем ДПС України, ведення яких здійснюється Головним управлінням ДПС у Рівненській області та/або Державною податковою службою України, інформацію про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” грошового зобов`язання на підставі податкового повідомлення-рішення від 18.12.2023 року № 10734/17000406 про накладення штрафних санкцій у розмірі 531 554 грн. 50 коп., та на підставі податкового повідомлення-рішення від 18.12.2023 року № 10724/17000406 про накладення штрафних санкцій у розмірі 16 782 грн. 42 коп. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на відсутність у платника податків обов`язку належним чином виконувати свої податкові зобов`язання з посиланням на пункт 69.1 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України. Товариство зазначало, що керівником підприємства був виданий наказ про призупинення трудових відносин зі своїми працівниками. 
Також, позивач стверджував про неврахування відповідачем пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, який звільняє платників податку від відповідальності за порушення податкового законодавства на період дії карантину, який тривав на момент спірних правовідносин, що виключає можливість застосування штрафних санкцій. 
Крім того, позивач оскаржив спірні рішення відповідача в адміністративному порядку, однак рішення за результатами розгляду скарги не отримав, тому вважає, що його скарга задоволена, а спірні рішення скасовані.
17 березня 2025 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким відмовив у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” до Головного управління ДПС в Рівненській області, Державної податкова служба України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.12.2023 № 10724/17000406, № 10734/17000406.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ДПС України від 28.02.2024 № 5246/6/99-00-06-03-02-06 за наслідками розгляду скарги ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр” на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області від 18.12.2023 № 10734/17000406, № 10724/17000406 належним чином були направлені позивачу та вважаються врученим в силу закону, а тому були відсутні підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 18.12.2023 № 10734/17000406, № 10724/17000406.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначає те, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення, порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини справи. 
ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр” також зазначає, що не отримувало жодного рішення за своєю скаргою ні в строки, визначені ст.56 ПК України, ні на момент звернення з цією апеляційною скаргою. Таким чином, на переконання апелянта, в силу прямої імперативної норми п. 56.9 ПК України, скарга Товариства вважається повністю задоволеною 03 березня 2024 року, а податкове повідомлення-рішення скасованим в повному обсязі.
Апелянт наголошує на тому, що додані відповідачами до відзиву на позовну заяву документи не є доказами надіслання остаточного рішення за результатами розгляду скарги, оскільки на аркушах списку згрупованих поштових відправлень відмітка календарного штемпеля наявна тільки на останньому аркуші, а при перевірці штрихкодового ідентифікатора 0600093526268 через сервіс трекінгу поштових відправлень з`являється інформація про відсутність даних про таке відправлення у системі через те, що його не було зареєстровано. 
Позивач також зазначає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення винесено на підставі акта камеральної перевірки, а камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних податкових декларацій і даних відповідних електронних систем, які об`єктивно не можуть підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини. На переконання апелянта, контролюючий орган не довів наявності вини товариства у вчиненні податкового правопорушення, не встановив на підставі відповідних документів можливості позивача сплатити податкове зобов`язання, а тому застосування штрафних санкцій є безпідставним.
Крім того апелянт вказує на наявність форс-мажорних обставин, що звільняють від фінансової відповідальності згідно з пп. 112.8.9 ст. 112 ПК України, на непомірність податкового тягаря штрафних санкцій для товариства, що перебуває у складному економічному становищі після повного припинення діяльності, а також на те, що самостійне визначення позивачем суми податкового зобов`язання шляхом подання декларацій не свідчить про узгодженість сум штрафних санкцій, які визначив податковий орган, і не доводить наявності вини у несвоєчасній сплаті податків.
Позиція Головного управління ДПС у Рівненській області, зводиться до того, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. 
Відповідач зазначає, що рішення ДПС України за результатами розгляду скарги направлено позивачу з дотриманням вимог п. 56.8, п. 56.9 ст. 56 ПК України рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації товариства.
На думку відповідача, Порядок пересилання поштових відправлень, на який посилається позивач, втратив чинність, а тому твердження про неналежність списку є помилковими. Відповідач також стверджує, що з 27 травня 2022 року, після набрання чинності Законом № 2260-IX, припинили застосовуватися положення щодо мораторію, передбаченого п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України, а тому будь-яка колізія норм відсутня. 
Також відповідач вказує на те, що позивач не подав до контролюючого органу документів для підтвердження неможливості своєчасного виконання податкових обов`язків у порядку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225, а тому належить до категорії платників, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, що є підставою для притягнення позивача до відповідальності за ст. 124 ПК України. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 16041200000000080.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності позивача є КВЕД 08.11 Добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу та глинистого сланцю.
ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр” подало до податкового органу податкові декларації з плати за землю та рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, у яких самостійно визначило податкові зобов`язання з орендної плати за землю та рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за податковий період 2021-2023 років.
Контролюючий орган, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу І, п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України провів камеральну перевірку позивача щодо порушення термінів сплати (перерахування) рентної плати за спеціальне використання водних ресурсів, рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності).
За результатами такої перевірки 29 листопада 2023 року складено акт № 11055/Ж5/17-00-04-06/14338719.
У ході проведення перевірки встановлено, що ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр” на порушення вимог ПК України допустило несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати за земельні ділянки та рентної плати за користування надрами із затримкою до 30 календарних днів включно та більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.
Висновками акту камеральної перевірки встановлено, що позивач порушив, зокрема: терміни сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, визначених п. 57.1 ст. 57, п. 257.5 ст. 257 ПК України за 2 квартал 2021 року в сумі 36 888,56 грн за терміном нарахування 19 серпня 2021 року, за 1 квартал 2022 року в сумі 149 380,01 грн за терміном нарахування 14 липня 2022 року; терміни сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності), визначених п. 287.3 ст. 287 ПК України:
за лютий 2022 року в сумі 307 191,31 грн, за терміном нарахування 30 березня 2022 року;
за березень 2022 року в сумі 307 217,85 грн, за терміном нарахування 03 травня 2022 року;
за квітень 2022 року в сумі 307 217,85 грн, за терміном нарахування 30 травня 2022 року;
за травень 2022 року в сумі 307 217,85 грн, за терміном нарахування 30 червня 2022 року;
за червень 2022 року в сумі 307 217,85 грн, за терміном нарахування 01 серпня 2022 року;
за липень 2022 року в сумі 307 217,85 грн, за терміном нарахування 30 серпня 2022 року;
за серпень 2022 року в сумі 307 217,85 грн, за терміном нарахування 30 вересня 2022 року;
за вересень 2022 року в сумі 307 217,85 грн, за терміном нарахування 31 жовтня 2022 року;
за жовтень 2022 року в сумі 307 217,85 грн, за терміном нарахування 30 листопада 2022 року;
за листопад 2022 року в сумі 307 217,85 грн, за терміном нарахування 30 грудня 2022 року;
за грудень 2022 року в сумі 307 217,82 грн, за терміном нарахування 30 січня 2023 року;
за січень 2023 року в сумі 353 300,53 грн, за терміном нарахування 02 березня 2023 року;
за лютий 2023 року в сумі 353 300,53 грн, за терміном нарахування 30 березня 2023 року;
за березень 2023 року в сумі 353 300,53 грн, за терміном нарахування 01 травня 2023 року;
за квітень 2023 року в сумі 353 300,53 грн, за терміном нарахування 30 травня 2023 року;
за травень 2023 року в сумі 353 300,53 грн, за терміном нарахування 30 червня 2023 року;
за червень 2023 року в сумі 169 642,36 грн, за терміном нарахування 31 липня 2023 року.
На підставі висновків акта перевірки податковий орган 18 грудня 2023 року прийняв такі податкові повідомлення-рішення: 
- податкове повідомлення-рішення форми “Ш” № 10734/17000406, яким застосував штраф у розмірі 531 554,50 грн за порушення п. 287.3 ст. 287 ПК України щодо несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності);
- податкове повідомлення-рішення форми “Ш” № 10724/17000406, яким застосував штраф у розмірі 16 782,42 грн за порушення п. 57.1 ст. 57, п. 257.5 ст. 257 ПК України щодо несвоєчасної сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2021 року в сумі 36 888,56 грн за терміном нарахування 19 серпня 2021 року, фактично сплачено 26 серпня 2021 року, за 1 квартал 2022 року в сумі 149 380,01 грн за терміном нарахування 14 липня 2022 року, фактично сплачено 20 вересня 2022 року, 28 вересня 2022 року, 07 грудня 2022 року, 05 січня 2023 року.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.
Рішенням ДПС України від 16.01.2024 № 1128/6/99-00-06-03-02-06 вирішено продовжити строк розгляду скарги до 02.03.2024.
Рішенням ДПС України від 28.02.2024 № 5246/6/99-00-06-03-02-06, скаргу ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр” залишено без задоволення, податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області від 18.12.2023 № 10734/17000406, № 10724/17000406 залишено без змін.
Дане рішення було направлено на адресу позивача 28.02.2024, що підтверджується копією чеку, який підтверджує оплату послуги відправлення та копією списку згрупованих поштових відправлень № 180 від 28.02.2024 про відправку ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр” рекомендованого листа № 0600093526268 від 28.02.2024.
Документи відправлені позивачу на адресу: 34552, Рівненська обл., Сарненський р-н, село Селище. Ця ж адреса зазначена і у витягу з ЄДРПОУ позивача.
Вважаючи оскаржені податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області протиправними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їхні права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їхніх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Приписами пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
За змістом положень ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Згідно із п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/ або пені вважається узгодженою.
За змістом п.257.2. ст. 257 ПК України платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.
Пунктом 257.1. ст. 257 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.
Пунктом 257.5 ст. 257 ПК України передбачено, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Відповідно до пп.258.1.1. п. 258.1. ст. 258 ПК України на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно п.287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
Згідно із п. 287.3 ст. 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Зважаючи на наведене, в період існування спірних правовідносин ПК України передбачений обов`язок платників податків забезпечити своєчасну сплату визначеного у податковій декларації податкового зобов`язання.
Разом з тим, сплачуючи податкові зобов`язання за межами визначеного податковим законодавством строку, платник податків неналежно виконує вимоги ПК України, що становить закінчене податкове правопорушення.
Податковим законодавством, зокрема, п. 124.1 ст. 124 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: 
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; 
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Із викладеної норми права вбачається, що податкове правопорушення за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання є вчиненим із моменту закінчення граничного терміну сплати такого грошового зобов`язання, передбаченого п. 3 ст. 287 та п. 257.5 ст. 257 ПК України.
При цьому, розмір штрафної (фінансової) санкції встановлений ст. 124 ПК України у відсотках до погашеної суми податкового боргу, а тому сума штрафної санкції за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, зважаючи на положення ст. 124 ПК України, розраховується за період з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, і до дня фактичної сплати боргу. Штрафна санкція нараховується на суму фактичної сплати в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
Апеляційний суд встановив, що позивач до податкового органу подав податкові декларації з плати за землю та рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у яких товариство самостійно визначило податкові зобов`язання з орендної плати за землю та рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за податковий період 2021 -2023 років.
ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр” проведело сплату до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами, для видобування корисних копалин, визначених п. 57.1 ст. 57, п. 257.5 ст. 257 ПК України за 2 квартал 2021року в сумі 36888,56грн, за терміном нарахування 19.08.2021 – фактично сплачено 26 серпня 2021 року; за 1 квартал 2022 року в сумі 149380,01грн за терміном нарахування 14.07.2022року – фактично сплачено у грудні 2022 року;
термінів сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності), визначених п.287.3 статті 287 ПК України:
за лютий 2022 року в сумі 307191,31грн, за терміном нарахування 30.03.2022 року;
за березень 2022 року в сумі 307217,85грн, за терміном нарахування 03.05.2022 року;
за квітень 2022 року в сумі 307217,85грн, за терміном нарахування 30.05.2022 року;
за травень 2022 року в сумі 307217,85грн. за терміном нарахування 30.06.2022 року;
за червень 2022 року в сумі 307217,85грн, за терміном нарахування 01.08.2022 року;
за липень 2022 року в сумі 307217,85грн, за терміном нарахування 30.08.2022 року;
за серпень 2022 року в сумі 307217,85грн, за терміном нарахування 30.09.2022 року;
за вересень 2022 року в сумі 307217,85грн, за терміном нарахування 31.10.2022 року;
за жовтень 2022 року в сумі 307217,85грн, за терміном нарахування 30.11.2022 року;
за листопад 2022 року в сумі 307217,85грн, за терміном нарахування 30.12.2022 року;
за грудень 2022 року в сумі 307217,82грн, за терміном нарахування 30.01.2023 року;
за січень 2023 року в сумі 353300,53грн, за терміном нарахування 02.03.2023 року;
за лютий 2023 року в сумі 353300,53грн, за терміном нарахування 30.03.2023 року;
за березень 2023 року в сумі 353300,53грн, за терміном нарахування 01.05.2023 року;
за квітень 2023 року в сумі 353300,53грн, за терміном нарахування 30.05.2023 року;
за травень 2023 року в сумі 353300,53грн за терміном нарахування 30.06.2023 року;
за червень 2023 року в сумі 169642,36грн. за терміном нарахування 31.07.2023 року,
фактично сплачено у липні-листопаді 2023 року.
Спірним у вказаній справі є питання правомірності нарахування контролюючим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату позивачем узгодженого грошового зобов`язання, а також питання дотримання процедури адміністративного оскарження та наслідків неотримання позивачем рішення за результатами розгляду його скарги.
Апеляційний суд встановив, що позивач 02 січня 2024 року подав скаргу до ДПС України на податкові повідомлення-рішення від 18.12.2023 №10734/17000406, 10724/17000406, в якій просило скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-рішення.
Рішенням ДПС України про продовження строку розгляду справи від 16.01.2024 №1128/6/9900-06-03-02-06 продовжено строк розгляду скарги до 02.03.2024 (включно).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів закріплений в статті 56 ПК України, що підлягає застосуванню в редакції, чинній на час подання Товариством скарги.
Так, пунктом 56.1 статті 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з пунктом 56.15 статті 56 ПК України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
За правилами пункту 56.16 статті 56 ПК України, днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.
День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків (підпункт 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України).
За правилами пункту 56.3 ПК України, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Подання скарги в електронній формі засобами електронного зв`язку здійснюється платниками податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Протягом шести місяців з дати закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту, платник податків має право подати скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку та копіями підтверджуючих документів поважності причин його пропуску (за наявності). У скарзі може міститися клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку. Контролюючий орган вищого рівня, розглядаючи клопотання платника податків, поновлює пропущений строк на подання скарги в адміністративному порядку, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Скарги на рішення територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. У скарзі платник податків має право заявити про своє бажання бути присутнім особисто або через свого представника при розгляді скарги, у тому числі в режимі відеоконференції, а контролюючий орган зобов`язаний повідомити такого платника податків про дату, час та місце/спосіб розгляду скарги не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дати розгляду такої скарги. Інформація (повідомлення) про розгляд контролюючим органом матеріалів скарги у режимі відеоконференції надсилається платнику податків в електронному вигляді в електронний кабінет. Відсутність платника податків (його представника), повідомленого в передбаченому цим пунктом порядку про дату, час та місце/спосіб розгляду скарги (у тому числі у режимі відеоконференції), не є перешкодою для розгляду скарги.
Скарги на рішення територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в частині виконання функцій контролюючого органу відповідно до підпункту 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.
Відповідно до пунктів 56.8, 56.9 статті 56 ПК України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.
Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.
Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.
Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.Суд першої інстанції зазначив, що юридичною адреса ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр”: 34552, Рівненська обл., Сарненський р-н, село Селище (витяг з ЄДРПОУ).
Рішення ДПС України від 28.02.2024 № 5246/6/99-00-06-03-02-06 за наслідками розгляду скарги ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр” на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області від 18.12.2023 № 10734/17000406, № 10724/7000406 було направлено на цю ж адресу позивача 28.02.2024, що підтверджується копіями: чеку, який підтверджує оплату послуги відправлення, списку згрупованих поштових відправлень № 180 від 28.02.2024 про відправку ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр” рекомендованого листа № 0600093526268 від 28.02.2024. Такі докази є належними та підтверджують відправлення документів позивачу.
Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу належних доказів, що підтверджують те, що у відправлені, що надсилалось позивачу було рішення ДПС України від 28.02.2024 № 5246/6/99-00-06-03-02-06 за наслідками розгляду скарги ТзОВ “Селищанський гранітний кар`єр” на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області від 18.12.2023 № 10734/17000406, № 10724/17000406 виходячи з наступного.
Відповідно до п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідач наполягає на тому, що позивачу було направлено остаточне рішення за результатами розгляду скарги за штрих-кодовим ідентифікатором 0600093526268. 
Однак, як встановив апеляційний суд, при перевірці такого ідентифікатора через сервіс трекінгу поштових відправлень з`являється інформація про відсутність даних про таке відправлення у системі, внаслідок того, що таке відправлення не було зареєстровано (копія витягу з веб-сервісу АТ “Укрпошта”).
Також, вказані обставини були підтверджені відповіддю АТ “Укрпошта” на адвокатський запит адвоката Цибака О. В., з якої вбачається, що інформація за вказаним номером поштового відправлення – відсутня, оскільки, воно є некоректним.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на норми статті 42 ПК України та зазначає, що відповідач-1 як відправник поштового відправлення, у випадку дійсності скерування такого відправлення, повинен мати примірник рекомендованого повідомлення з відміткою про вручення такого поштового відправлення позивачу, або ж із відміткою про невручення та вказівкою на причини таких обставин.
Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Апеляційний суд зазначає, що оскільки обов`язковим у випадку відправлення рекомендованої кореспонденції з повідомленням про вручення, є наявність такого повідомлення про вручення, а відповідачами таких доказів – не надано, а також враховуючи всі наведені вище обставини, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що остаточне рішення за результатами розгляду скарги позивача дійсно йому скеровувалось.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що представник позивача в суді першої інстанції заявив клопотання про витребування аналогічних доказів (разом із відповіддю на відзив), однак таке не було вирішено судом та залишилось поза увагою суду першої інстанції.
В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до частини 6 статті 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що відповідачі не довели факту надіслання позивачу вмотивованого рішення за результатами розгляду його скарги у строк, продовжений до 02 березня 2024 року включно. 
Це означає, що в силу прямої норми п. 56.9 ст. 56 ПК України скарга ТОВ “Селищанський гранітний кар`єр” від 02 січня 2024 року вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем продовженого строку її розгляду, а оскаржені податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 18 грудня 2023 року № 10734/17000406 та № 10724/17000406 - такими, що скасовані в силу закону.
Тому апеляційний суд вважає, що позиція суду першої інстанції про належне вручення позивачу рішення за скаргою та про відсутність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень не відповідає обставинам справи. 
Як зазначено вище, п. 56.9 ст. 56 ПК України прямо та однозначно пов`язує наслідок у вигляді повного задоволення скарги платника податків з фактом ненадіслання контролюючим органом вмотивованого рішення у встановлений строк, а п. 42.2 ст. 42 ПК України однозначно визначає умови, за яких документ вважається належно врученим. 
Застосовуючи ці норми до встановлених у справі фактів, а саме до відсутності повідомлення про вручення або невручення поштового відправлення № 0600093526268 та до підтвердженої АТ “Укрпошта” відсутності реєстрації такого відправлення, апеляційний суд доходить висновку, що відповідачі не довели надіслання рішення за скаргою, а отже спірні податкові повідомлення-рішення скасовані в силу п. 56.9 ст. 56 ПК України. 
Вказаний висновок апеляційного суду є самостійною та достатньою підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 грудня 2023 року № 10734/17000406 та № 10724/17000406, незалежно від оцінки інших доводів сторін щодо вини платника податків та дії мораторію.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України з внесення до електронного кабінету, інтегрованої картки платника податків та інших інформаційних систем ДПС України інформації про наявність у товариства грошового зобов`язання, що виникло на підставі податкових повідомлень-рішень від 18 грудня 2023 року № 10734/17000406 та № 10724/17000406, апеляційний суд зазначає, що на момент внесення відповідачами такої інформації оскаржені податкові повідомлення-рішення були чинними та не скасованими в установленому порядку, а тому дії контролюючих органів з відображення відповідних облікових показників відповідали наявному на той час правовому стану і не можуть бути визнані протиправними.
Вказаний висновок апеляційного суду є підставою для відмови у задоволенні відповідної частини позовних вимог.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Рівненській області виключити з електронного кабінету, інтегрованої картки платника податків та інших інформаційних систем ДПС України інформацію про наявність у товариства грошового зобов`язання на підставі податкових повідомлень-рішень від 18 грудня 2023 року № 10734/17000406 та № 10724/17000406 апеляційний суд зазначає таке.
Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 року за № 321/35943, затверджено Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Пунктом 1 підрозділу 1 розділу II цього Порядку встановлено, що з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
Згідно з п. 1 підрозділу 4 розділу V цього Порядку працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.
Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій. 
З огляду на висновок апеляційного суду про протиправність та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області від 18 грудня 2023 року № 10734/17000406 та № 10724/17000406, апеляційний суд вважає, що позовну вимогу про зобов`язання Головного управління ДПС у Рівненській області виключити відповідну інформацію з електронного кабінету, інтегрованої картки платника податків та інших інформаційних систем ДПС України необхідно задовольнити, оскільки збереження таких облікових показників за скасованими податковими повідомленнями-рішеннями не відповідатиме фактичному стану розрахунків платника з бюджетом.
Цей висновок є підставою для часткового задоволення позовних вимог, а саме для задоволення вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області від 18 грудня 2023 року № 10734/17000406 та № 10724/17000406 та про зобов`язання Головного управління ДПС у Рівненській області виключити з електронного кабінету, інтегрованої картки платника податків та інших інформаційних систем ДПС України інформацію про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” грошового зобов`язання на підставі цих податкових повідомлень-рішень.
При цьому, як йшлося вище, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України з внесення відповідної інформації до інформаційних систем ДПС України необхідно відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, при прийнятті рішення, це рішення необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову у спосіб, що зазначений вище.
Апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При поданні позовної заяви до суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір у розмірі 11001,32 грн (платіжна інструкція № 1819 від 06.02.2025), за подання апеляційної скарги 17 137,26 грн (платіжна інструкція № 2113 від 14.04.2025).
Враховуючи результат розгляду апеляційної скарги та, виходячи із приписів ст. 139 КАС України, апеляційний суд вважає за потрібне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України на користь позивача судовий збір в сумі 14069,26 грн - по 7034,63 грн з кожного відповідача.
Керуючись 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” задовольнити частково. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 460/2056/25 – скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” до Головного управління ДПС в Рівненській області, Державної податкова служба України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 18.12.2023 року № 10734/17000406 та № 10724/17000406.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області виключити з електронного кабінету, інтегрованої картки платника податків та інших інформаційних систем ДПС України інформацію про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” грошового зобов`язання на підставі податкових повідомлень-рішень від 18.12.2023 року № 10734/17000406 та № 10724/17000406.
Задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Селищанський гранітний кар`єр” по 7 034,63 грн (сім тисяч тридцять чотири гривні 63 копійки) судових витрат з кожного відповідача.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	О. І. Довга