Провадження № 1-кп/582/143/24

Справа № 582/1227/24

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" травня 2026 р.
Недригайлівський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Недригайлів кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42024202530000049 від 21.06.2024 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця смт Недригайлів Недригайлівського району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого викладачем з методів навчання ТОВ «Партнеравто», раніше не судимого,
за ст. 336 Кримінального кодексу України,
У С Т А Н О В И В:
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-Х11 від 06.12.1991 (зі змінами і доповненнями в редакції закону № 3783-ІХ від 05.06.2024) та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543- XII (зі змінами і доповненнями в редакції закону № 3633-ІХ від 11.04.2024) особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє до цього часу.
Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022 та № 69/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03.03.2022, на території України оголошено повну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності Указу Президента України №65/2022, а також Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №342/2022 від 17.05.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 25 травня 2022 року на 90 діб. В подальшому строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено.
Згідно ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-Х1І (зі змінами і доповненнями в редакції закону № 3902-ІХ від 20.08.2024, військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (зі змінами і доповненнями в редакції закону № 3902-ІХ від 20.08.2024, призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У зв`язку з проведенням загальної мобілізації на території України, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , було викликано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , для перевірки та уточнення його облікових даних, оскільки останній є військовозобов`язаним, перебував в запасі, хоча раніше військову службу не проходив.
З метою визначення придатності до військової служби ОСОБА_4 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 було видано направлення на проходження військово-лікарської комісії.
Згідно карти обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 № 1185 від 22.04.2024, яку військово-лікарською комісією було надано на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 був визнаний придатним до військової служби, згідно вимог «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зі змінами та доповненнями), про що медичною комісією складено довідку № 5/211 від 22.04.2024. ОСОБА_4 висновок ВЛК про його придатність до військової служби не оскаржував.
22 квітня 2024 року о 13 год. 30 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , старший офіцер відділення обліку, мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 мав намір вручити ОСОБА_4 повістку на відправку у складі команди НОМЕР_2 до військової частини для проходження військової служби по мобілізації і мобілізаційне розпорядження, та зачитав в усному порядку їх зміст, відповідно до якого 03 травня 2024 року о 05 год 00 хв. ОСОБА_4 був зобов`язаний прибути до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак ОСОБА_4 відмовився отримати вказані вище повістку та мобілізаційне розпорядження, про що було складено акт про відмову від отримання повістки. Крім того, ОСОБА_4 було роз`яснено наслідки ухилення від явки за повісткою без поважних причин, що полягають у притягненні до кримінальної відповідальності.
В подальшому, достовірно знаючи про зміст повістки, ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи придатним за станом здоров`я до військової служби та обізнаним про його призов під час мобілізації, з метою ухилення від призову на військову службу, без поважних причин, порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України, положення Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , о 05 год 00 хв. 03.05.2024 для відправки його до військової частини у складі команди НОМЕР_2 та про причини своєї неявки належним чином не повідомив, тим самим ухилився від військової служби під час мобілізації, на особливий період.
Не зупинившись на скоєному та не маючи наміру проходити військову службу по мобілізації, ОСОБА_4 повторно вчинив дії, спрямовані на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації за наступних обставин.
Так, 25 вересня 2024 року у період часу з 16 год 22 хв. до 16 год 23 хв., перебуваючи на третьому поверсі ТЦ «Діадема», за адресою: м. Ромни Сумської області, вул. Соборна, 18, старший офіцер ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 мав намір повторно вручити ОСОБА_4 повістку на відправку у складі команди НОМЕР_3 до військової частини для проходження військової служби по мобілізації і мобілізаційне розпорядження, відповідно до яких 26 вересня 2024 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 був зобов`язаний прибути до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак ОСОБА_4 відмовився отримати вказані вище повістку та мобілізаційне розпорядження, про що було складено акт про відмову від отримання повістки.
В такий спосіб, ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи придатним за станом здоров`я до військової служби та обізнаним про його призов під час мобілізації, з метою ухилення від призову на військову службу, без поважних причин, порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України, положення Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу». «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, умисно не отримав складені на його ім`я документи та відповідно в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , о 16 год 00 хв. 26.09.2024 для відправки його до військової частини у складі команди НОМЕР_3 , тим самим повторно ухилився від військової служби під час мобілізації, на особливий період.
Допитаний у відкритому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та зазначив, що мети ухилення від мобілізації не мав. Пояснив, що дійсно 22.04.2024 він пройшов військово-лікарську комісію за висновком якої був визнаний придатним до військової служби. Цього ж дня прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_4 де йому було виписано мобілізаційне розпорядження від отримання якого він відмовився. Після чого працівниками ТЦК було складено акт про відмову від отримання повістки на відправку. Повідомив, що відмовився від отримання мобілізаційного розпорядження у зв`язку з тим, що доглядає за своєю матір`ю ОСОБА_4 , оскільки вона має значні проблеми зі здоров`ям та відповідно до відповідного висновку потребує соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Зазначив, що він також здійснює догляд за дружиною ОСОБА_8 , оскільки вона є особою з інвалідністю 3 групи та виховує двох неповнолітніх дітей. 
Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 , який працює у ІНФОРМАЦІЯ_6 пояснив суду, що 22.04.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_4 за викликом з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Цього ж дня, близько 13 год 30 хв. він особисто мав намір вручити ОСОБА_4 бойову повістку з метою відправки останнього у складі військової команди НОМЕР_2 для проходження військової служби, а також мобілізаційне розпорядження. В свою чергу ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився від отримання повістки та мобілізаційного розпорядження. Згідно повістки, яку ОСОБА_4 відмовився отримувати, він повинен був прибути о 05 год. 30 хв. 03.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки у складі команди НОМЕР_2 для проходження військової служби. У зв`язку з відмовою від отримання повістки та мобілізаційного розпорядження ним, у присутності працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_4 було роз`яснено зміст повістки та мобілізаційного розпорядження, зазначено час та дату, коли він зобов`язаний з`явитися, а також роз`яснено наслідки неявки. Про факт відмови від отримання повістки ним було складено акт про відмову від отримання повістки на відправку. Причиною відмови від отримання повістки ОСОБА_4 вказав необхідність догляду за його хворою матір`ю.
Свідок ОСОБА_9 , який перебуває на посаді старшого стрільця 1-го відділення 3-го взводу того відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснив, що 22.04.2024 він перебував на робочому місці в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 . Цього дня близько 13 год 30 хв. старший офіцер відділення обліку, мобілізаційної роботи ОСОБА_6 залучив його в якості свідка з метою фіксації відмови особою від отримання бойової повістки та мобілізаційного розпорядження. Особою, яка відмовлялася від отримання вказаних документів виявився ОСОБА_4 ОСОБА_6 мав намір вручити ОСОБА_4 бойову повістку та мобілізаційне розпорядження. Проте останній в категоричній формі відмовився від отримання вказаних документів. Свою відмову мотивував необхідністю догляду за своєю матір`ю. Внаслідок чого ОСОБА_6 у його присутності було складено акт відмови від отримання повістки на відправку, в такий спосіб засвідчивши факт відмови ОСОБА_4 від отримання будь-яких документів. Також зазначив, що ОСОБА_6 особисто в усній формі було чітко та зрозуміло роз`яснено ОСОБА_4 зміст документів, які останньому він мав намір вручити, зазначено час, дату та місце куди останньому необхідно з`явитись. 
Свідок ОСОБА_7 , який перебуває на посаді старшого офіцера ІНФОРМАЦІЯ_7 пояснив суду, що йому відомо те, що до ТЦК було викликано ОСОБА_4 для перевірки та уточнення облікових даних, оскільки останній є військовозобов`язаним. ОСОБА_4 було надано направлення для проходження ВЛК, за результатами проходження якого останнього було визнано придатним для проходження військової служби. 22.04.2024 ОСОБА_4 прибув до ТЦК та під час вручення йому бойової повістки та мобілізаційного розпорядження відмовився від їх отримання.
Свідок ОСОБА_11 , який працює на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснив суду, що 25.09.2024 перебував в автопатрулі спільно зі старшим офіцером 1-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 та поліцейськими. Цього ж дня ОСОБА_7 залучив його у якості свідка з метою фіксації відмови особою від отримання бойової повістки та мобілізаційного розпорядження. Це відбувалося на 3-му поверсі ТЦ «Діадема» в м. Ромни. Особою, яка відмовлялася від отримання вказаних документів виявився ОСОБА_4 , який в категоричній формі відмовився від отримання вказаних документів. Внаслідок чого ОСОБА_7 було складено акт відмови від отримання повістки на відправку, в такий спосіб засвідчивши факт відмови ОСОБА_4 від отримання документів. 
Свідок ОСОБА_12 , який працює на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області, пояснив суду, що 25.09.2024 о 08 год 00 хв. він згідно затвердженого графіку чергувань заступив на чергування в складі автопатруля Роменського РВП, на добу. Разом зі ним на чергування заступив інспектор СРПП Роменського РВП ОСОБА_13 . Разом з ними в рамках здійснення заходів по оповіщенню населення, проведення заходів по врученню повісток на відправку, виявленню ухилянтів у вигляді спільного наряду, заступили на чергування уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_14 та ОСОБА_11 . Під час проведення спільних заходів, цього ж дня, представник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 у приміщенні ТЦ «Діадема» мав намір вручити повістку на відправку ОСОБА_4 , однак останній в категоричній формі відмовився від отримання цих документів. Факт відмови ОСОБА_4 від отримання повістки на відправку був зафіксований на його бодікамеру, а також було складено акт про відмову від отримання повістки на відправку.
Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується наступними зібраними та дослідженими в ході судового розгляду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а саме:
- даними витягів з кримінального провадження № 42024202530000049 та № 12024200470000846 про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України, згідно яких 22.04.2024 та 26.09.2024 виявлено факти вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період;
- повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_6 № 8/7485 від 26.09.2024 про вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України;
- постановою прокурора Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури від 26.09.2024, якою матеріапли досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за № 42024202530000049 від 21.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та № 12024200470000846 від 26.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, об`єднано в одне провадження та зареєстоване в ЄРДР під № 42024202530000049;
- рапортом прокурора Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури про виявлення факту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України від 20.06.2024; 
- повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_6 № 3/1077/1 від 06.05.2024 про вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України;
- актом про відмову від отримання повістки на відправку від 22.04.2024, відповідно до якого старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ОСОБА_6 намагався вручити повістку військовозобов`язаному ОСОБА_4 , однак останній відмовився від її отримання. ОСОБА_4 в усній формі було доведено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , о 05 год 00 хв. 03.05.2024, з метою призову на військову службу по мобілізації. Даний акт підписано офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;
- копією книги відповідальної особи за прийом відвідувачів, сигналів та розпоряджень у якій міститься запис за 22.04.2024 під № 38 ОСОБА_4 ;
- копією мобілізаційного розпорядження, контрольного мобілізаційного розпорядження № 3 та розписки від 22.04.2024;
- копією журналу видачі мобілізаційних розпоряджень військовозобов`язаним, у якому міститься запис стосовно ОСОБА_4 ;
- копією журналу видачі повісток про отримання повістки який містить запис стосовно ОСОБА_4 ;
- копією поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_8 і відправлені у складі команди НОМЕР_2 , у якому міститься запис стосовно ОСОБА_4 ;
- копією довідки № 5/211 військово–лікарської комісії ОСОБА_4 , з якої слідує, що останній визнаний придатним до військової служби;
- копією картки № 1185 від 08.01.2024 обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 , відповідно до якої останній придатний до військової служби;
- листом ІНФОРМАЦІЯ_6 № 3/1077/1 від 06.05.2024, з якого слідує, що ОСОБА_4 рішення військово-лікарської комісії від 22.04.2024 не оскаржував. Документи, що надають особі право на відстрочку чи вказують на неможливість проходження військової служби у звязку з мобілізацією на особливий період не надавав;
- копією мобілізаційного розпорядження, контрольного мобілізаційного розпорядження № 3 та розписки від 26.09.2024;
- актом відмови від отримання мобілізаційного розпорядження від 25.09.2024, з якого слідує, що під час спроби вручити мобілізаційне розпорядження військовозобов`язаному ОСОБА_4 , останній відмовився від його отримання. ОСОБА_4 в усній формі було доведено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , о 16 год 00 хв. 26.09.2024, для відправки на військову службу по мобілізації. Даний акт підписано старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 та солдатом першого відділення РТЦК та СП ОСОБА_11 ;
- копією журналу видачі мобілізаційних розпоряджень військовозобов`язаним, у якому міститься запис стосовно ОСОБА_4 ;
- копією журналу видачі повісток про отримання повістки який містить запис стосовно ОСОБА_4 ;
- протоколом огляду предмету від 27.09.2024, з якого слідує, що у приміщенні службового кабінету № 13 Роменського РВП ГУНП в Сумській області з участю спеціаліста було оглянуто комп`ютерний оптичний диск у якому міститься відеофайл, на якому зафіксовано як 25.09.2024 о 16 год 23 хв. ОСОБА_4 під час бесіди із представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовляється від отримання бойової повістки;
- постановою Роменського РВП ГУНП в Сумській області від 27.09.2024, якою визнано та приєднано до провадження в якості речового доказу комп`ютерний оптичний диск на якому зафіксовано подію яка мала місце 25.09.2024.
Оцінюючи докази досліджені та перевірені в судовому засіданні в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 336 Кримінального кодексу України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65, 66, 67 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має міцні соціальні зв`язки, місце постійного проживання та реєстрації, офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи негативні характеризуючі відомості щодо нього відсутні, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину з інвалідністю 3 групи, а також здійснює догляд за матір`ю, яка є тяжко хворою та має розлади особистості та поведінки внаслідок судинних захворювань головного мозку з когнітивними порушеннями.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає те, що обвинувачений: здійснює догляд за матір`ю, яка є тяжко хворою та має розлади особистості та поведінки внаслідок судинних захворювань головного мозку з когнітивними порушеннями, що підтверджується відповідним висновком №39/104 від 17.03.2025; має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та малолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; має дружину ОСОБА_8 , яка є особою з інвалідністю 3 групи з ураженням ОРА безтерміново, у зв`язку з чим вона не має змоги повноцінно опікуватися та займатися вихованням їх двох спільних неповнолітніх дітей. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог статтей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є умисними нетяжкими злочинами, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставини, дані про особу винуватого, у зв`язку з чим призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 336 КК України.
За правилами ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Інститут умовного звільнення не є імперативним і прийняття відповідного рішення належить до дискреційних повноважень суду, який їх реалізує у кожному конкретному випадку, беручи до уваги встановлені у справі факти, які свідчать про суспільну небезпечність діяння та характеризують засуджену особу.
Суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.
Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові ККС ВС від 18 лютого 2025 року, справа №226/1856/23.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 10.10.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 з письмовою заявою про надання йому відстрочки. 18.10.2024 заяву ОСОБА_4 було розглянуто та надано йому відстрочку від мобілізації. У подальшому, починаючи із 18.10.2024 і по час ухвалення даного вироку, ОСОБА_4 безперервно ТЦК продовжили надавати відстрочку від мобілізації. Наразі обвинувачений має відстрочку до закінчення мобілізації. 
На думку суду отримання відстрочки до кінця мобілізації говорить про факт визнання державою в особі ТЦК приоритетного права ОСОБА_4 по догляду за хворою матір`ю, дружиною, перед призовом до ЗСУ.
Як на час вчинення кримінальних правопорушень, так і на даний час ОСОБА_4 працює на посаді викладача з теоретичної та практичної підготовки водіїв транспортних засобів. На думку суду це є соціально значним видом трудової діяльності, яка пов`язана із забезпеченням потреб держави, в тому числі і ЗСУ, кваліфікованими водіями. 
Встановлені судом обставини в їх сукупності, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжкими, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину і ступінь небезпечності ОСОБА_4 для суспільства, що загалом утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення його від призначеного покарання із випробуванням, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відтак, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому можливим є застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового терміну, а також з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не несе для нього позитивних наслідків у майбутньому, оскільки він є особою яка матиме судимість із певними юридичними наслідками, при цьому суд, відповідно до ст. 76 КК України покладе на нього обов`язки що змусять обвинуваченого протягом певного часу перебувати під тягарем кримінальної відповідальності за їх невиконання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання суд не вбачає.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Арешт на майно не накладався.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ: 
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речовий доказ по справі оптичний комп`ютерний диск формату CMDR 4.7 G- OFMWM03-0234 M509 з відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору. 

Суддя: ОСОБА_1