П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/13178/25	

Головуючий І інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 29.08.2025р.) у справі за позовом Приватного підприємства «Редхед Фемілі» до Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті, а також третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт» про визнання протиправними та скасування постанов, -
В С Т А Н О В И В:
10.01.2024р. ПП «Редхед Фемілі» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Укртрансбезпеки, а також третьої особи - ТОВ «Рівнестандарт», в якому просило суд визнати протиправною і скасувати постанови про накладення штрафу від 03.04.2025р. №006/27-25/1, №006/27-25/2, №006/27-25/3, №006/27-25/4, №006/27-25/5, №006/27-25/6, №006/27-25/7, №006/27-25/8, №006/27-25/9, №006/27-25/10 та №006/27-25/11.
В обґрунтування позивних вимог ПП «Редхед Фемілі» наголошує на відсутності будь-яких підстав для накладення на нього адміністративно-господарського стягнення за порушення Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону №2736-VI, адже такі висновки контролюючого органу не відповідають дійсності. Зокрема, спірні сертифікати відповідності були видані уповноваженим органом, акредитованим у відповідності до чинного законодавства і призначеним Міністерством інфраструктури України. Позивачем же здійснено запити до органу, який видав сертифікати - ТОВ «Рівнестандарт», та отримано відповіді про повну відповідність виданих сертифікатів нормам закону.
Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ПП «Редхед Фемілі» - задоволено. Визнано протиправними та скасовано постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Укртрансбезпеки про накладення штрафу від 03.04.2025р. №006/27-25/1, №006/27-25/2, №006/27-25/3, №006/27-25/4, №006/27-25/5, №006/27-25/6, №006/27-25/7, №006/27-25/8, №006/27-25/9, №006/27-25/10 та №006/27-25/11. Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПП «Редхед Фемілі» сплачений судовий збір у розмірі 5610 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 26.09.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2025р. і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
21.10.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Укртрансбезпеки та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач - ПП «Редхед Фемілі» зареєстрований юридичною особою 25.08.2021р. та здійснює імпорт в Україну та продаж на території України товарів дитячого вжитку, зокрема, автомобільні крісла для транспортування дітей (код УКТЗЕД 9401).
У період з 19.03.2025р. по 24.03.2025р.? на підставі наказу Укртрансбезпеки від 18.03.2025р. №521, направлення Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Укртрансбезпеки на проведення перевірки від 19.03.2025р. №006/27-25? посадовими особами Відділу була проведена планова перевірка характеристик продукції, а саме: нових частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, у торговельних та складських приміщеннях магазину «Антошка» за адресою: вул. Нове шосе, 8, м.Буча, Київська область, 08292, де провадить господарську діяльність ПП «Редхед Фемілі».
Предметом перевірки були автомобільні крісла для транспортування дітей код УКТЗЕД 9401800000.
За результатами перевірки складено акт перевірки характеристик продукції від 24.03.2025р. №006/27-25, яким зафіксовано, що в ході перевірки характеристик продукції встановлений факт надання продукції без сертифікатів відповідності, передбачених п.п.1.2,1.3 «Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання» (затв. наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012р. №521), за формою та змістом згідно з додатком 9 до Порядку №521, виданим на підставі сертифіката типу (за формою, наведеною в додатку 6 до Порядку №521); або сертифікатів відповідності, виданих призначеним органом із сертифікації колісних транспортних засобів, партій частин та/або обладнання; відсутнє маркування продукції відповідно до п.п.8.1,8.2 Порядку №521.
Вказані висновки стосувалися автокрісел:
KikkaBoo I-Drive I-Size Dark, артикул 3100210020, штрих-код: 3800171208499, внутрішній №8952520.
KikkaBoo I-Felix I-Size Black, артикул 31002100035, штрих-код: 3800171208642, внутрішній №8952962.
KikkaBoo I-Rove I-Siza Black, артикул 31002100041, штрих-код: 3800171208611, внутрішній №8952521.
KikkaBoo I-Cruise I-Siza Black артикул 31002100056, штрих-код: 3800171208642, внутрішній №8952475.
KikkaBoo I-Flit I-Size Army, артикул 3100214002, штрих-код: 380017120560, внутрішній №8952572.
KikkaBoo I-Flit I-size Army, артикул 31002140002, штрих-код: 380017120560, внутрішній №89522572.
KikkaBoo I-stand I-sizw Light Grey, артикул 41002150012, штрих-код: 3800171209625, внутрішній №8952523.
KikkaBoo I-Scout I-Size Brown, артикул 41002150018, штрих-код: 3800171209434, внутрішній №8952996.
KikkaBoo I-Go I-Size Light Grey, артикул 41002160014, штрих-код: 3800171203647, внутрішній №8951486.
KikkaBoo I-Tip I-Size Light Grey, артикул 41002160017, штрих-код: 3800171213202, внутрішній №8952526.
KikkaBoo I-Boost I-Size Black артикул 41002160019, штрих-код: 3800171213608, внутрішній №8952487.
В акті зазначено, що листом від 19.03.2025р. №0964 розповсюджувач надав копії сертифікатів відповідності партії компонентів №UA.005.004191-25, №UA.005.001492-25, №UA.005.001493-25, №UA.005.000625-25, №UA.005.001677-25, які видані призначеним органом з оцінки відповідності ТОВ «Рівнестандарт» (номер призначеного органу із сертифікації UA.CTR.005), проте, в порушення вимог п.7.3 Порядку №521, не всі належні позиції зазначених сертифікатів заповнені, а саме поз.4 сертифікатів не містить номерів протоколів випробувань продукції на предмет відповідності її певним вимогам та найменування організації, що їх видала. 
Враховуючи викладене, надані сертифікати відповідності не можуть бути визнані такими, що відповідають вимогам Порядку №521, а отже не були узяті до уваги.
В акті встановлено, що згідно з наданими супровідними документами (контракт №КІКА-001 від 20.12.2023р., інвойси 3710074679, 3710076325, 3730000123, 3710066082, 3730000094, вантажні митні декларації №24UA500020009769U1 від 26.11.2024р., №24UA500020002944U6 від 27.03.2024р., №24UA50002000999503 від 03.12.2024р.) ПП «Редхед Фемілі» є імпортером продукції і особою, що ввела продукцію в обіг.
За висновком акту, позивачем порушено вимоги п.п.7.1, 8.2, 8.3, 12.4 «Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання» (затв. наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012р. №521).
На підставі Акту перевірки характеристик продукції від 24.03.2025р. №006/27-25 Відділом було складено протокол №006/27-25 про виявлене (і) порушення Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України №2736-VI, про те, що ПП «Редхед Фемілі» ввела продукцію в обіг - вищенаведені автокрісла для транспортування дітей без сертифікатів відповідності, передбачених у п.п.1.2 та 1.3 «Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання» (затв. наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012р. №521), та зазначення на виробі, етикетці, пакуванні або у супровідній документації щодо використання продукції (інструкції (керівництві) щодо експлуатації тощо) номеру сертифіката типу згідно з п.п.8.2, 8.3 цього Порядку, чим порушила п.12.4 Порядку, відповідальність за що передбачена п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
Розгляд Протоколу про виявлене (і) порушення Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 24.03.2025р. №006/27-25 було призначено на 03.04.2025р. у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Укртрансбезпеки, про що позивача повідомлено листом від 24.03.2025р.
Також, 24.03.2025р. на підставі Акту перевірки характеристик продукції від 24.03.2025р. за №006/27-25 щодо кожного з автокрісел для транспортування дітей, що були предметом перевірки, Відділом прийняті рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, а саме: №006/27-25/ ПВ-1; №006/27-25/ ПВ-2; №006/27-25/ ПВ-3; №006/27-25/ ПВ-4; №006/27-25/ ПВ-5; №006/27-25/ ПВ-6; №006/27-25/ ПВ-7; №006/27-25/ ПВ-8; №006/27-25/ ПВ-9; №006/27-25/ ПВ-10; №006/27-25/ ПВ-11.
Обмеження надання такої продукції на ринку встановлено шляхом приведення продукції у відповідність до встановлених вимог. 
Спосіб усунення: за ч.2 ст.8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» суб`єкт господарювання зобов`язується вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами шляхом додавання до кожної партії відвантаженої продукції сертифікату відповідності, видача (оформлення) якого передбачена п.п.1.2 та 1.3 «Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання» (затв. наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012р. №521), а також нанести на кожну одиницю виробів, упаковку, етикетку чи зазначити в супровідній документації стосовно використання продукції (інструкції (керівництві) щодо експлуатації тощо) номер сертифіката типу згідно з п.8.2 Порядку. Термін виконання: 24.05.2025р.
На підставі вказаного акту перевірки характеристик продукції від 24.03.2025р. №006/27-25 щодо кожного з автокрісел для транспортування дітей, що були предметом перевірки, Відділом прийняті рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів: №006/27-25/ТЗ-1; №006/27-25/ТЗ-2; №006/27-25/ТЗ-3; №006/27-25/ТЗ-4; №006/27-25/ТЗ-5; №006/27-25/ТЗ-6; №006/27-25/ТЗ-7; №006/27-25/ТЗ-8; №006/27-25/ТЗ-9; №006/27-25/ТЗ-10; №006/27-25/ТЗ-11.
Обмежувальний захід: тимчасова заборона надання продукції на ринку до 24.05.2025р. або до прийняття органом ринкового нагляду рішення про скасування обмежувальних (корегувальних) заходів.
03.04.2025р. за результатами розгляду справи за протоколом про виявлене (і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 24.03.2025р. за №006/27-25, акта перевірки характеристик продукції від 24.03.2025р. №006/27-25, Відділом встановлено, що ПП «Редхед Фемілі» було порушено п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» шляхом введенні в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам та прийнято постанови про накладення штрафу, а саме: №006/27-25/1; №006/27-25/2; №006/27-25/3; №006/27-25/4; №006/27-25/5; №006/27-25/6; №006/27-25/7; №006/27-25/8; №006/27-25/9; №006/27-25/10; №006/27-25/11.
14.04.2025р. ПП «Редхед Фемілі» подало скарги на вказані постанови про накладення штрафу від 03.04.2025р. та рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 24.03.2025р. до голови Укртрансбезпеки.
За результатами скарги Укртрансбезпекою надано відповідь від 23.04.2025р., у якій зазначено, що Сертифікати відповідності партії компонентів повинні відповідати вимогам «Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання» (затв. наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012р. №521). Відповідно до Переліку технічних приписів та вимог щодо частин та обладнання, які можуть бути встановлені на КТЗ, (додаток 4 до пункту 1.8 розділу I Наказу) підтвердженням відповідності частин та обладнання дитячих утримуючих систем для індивідуального затвердження є окреме затвердження типу і інформаційний документ, маркування щодо відповідності Правилу ЄЕК ООН. У сертифікатах відповідності партії компонентів, які були видані ТОВ «Рівнестандарт», відсутня така інформація. А тому вищезазначені сертифікати відповідності не можна вважати такими, що підтверджують виконання вимог до продукції. Щодо звернення до органу з оцінки відповідності у відповіді про розгляд скарги зазначено про те, що Укртрансбезпека листом від 21.03.2025р. №2626/3.7/14-25 звернулася до Національного агентства з акредитації України для надання інформації щодо відповідності сертифікатів, виданих ТОВ «Рівнестандарт», вимогам Наказу для підтвердження безпечності використання автокрісел дитячих.
Позивач, не погоджуючись із постановами про застосування адміністративно-господарського штрафів, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості і доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності підстав для їх задоволення. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади введення в обіг в Україні нехарчової продукції і забезпечення її безпечності врегульовані Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2010р. №2736-VI.
За визначенням ст.1 Закону №2736-VI, безпечна нехарчова продукція - будь-яка продукція, яка за звичайних або обґрунтовано передбачуваних умов використання (у тому числі щодо строку служби та за необхідності введення в експлуатацію вимог стосовно встановлення і технічного обслуговування) не становить жодного ризику чи становить лише мінімальні ризики, зумовлені використанням такої продукції, які вважаються прийнятними та не створюють загрози суспільним інтересам, із урахуванням: характеристик продукції, у тому числі її складу, упаковки, вимог щодо встановлення і технічного обслуговування; впливу продукції на іншу продукцію, якщо вона буде використовуватися разом з нею; попереджень, що містяться на етикетці продукції, в інструкції з її використання та знищення, а також в іншій інформації стосовно продукції; застережень щодо споживання чи використання продукції певними категоріями населення (дітьми, вагітними жінками, людьми похилого віку тощо); небезпечна нехарчова продукція - будь-яка продукція, що не відповідає визначенню терміну «безпечна нехарчова продукція», зазначеному у цій статті.
Також, за визначеннями, наведеними у цій статті, виробник - це: фізична чи юридична особа - резидент України, яка є виготовлювачем продукції, або будь-яка інша особа - резидент України, яка заявляє про себе як про виготовлювача, розміщуючи на продукції відповідно до законодавства своє найменування, торговельну марку чи інше позначення, чи особа - резидент України, яка відновлює продукцію; уповноважений представник виготовлювача продукції в Україні (якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України); імпортер продукції (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України, яка не має свого уповноваженого представника в Україні).
Статтею 4 Закону №2736-VI передбачено те, що виробники зобов`язані вводити в обіг лише безпечну продукцію.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Закону №2736-VI, продукція вважається безпечною, якщо вона відповідає вимогам щодо забезпечення безпечності продукції, встановленим законодавством. 
У разі відсутності вимог щодо забезпечення безпечності продукції, визначених ч.1 цієї статті, відповідна продукція вважається безпечною, якщо орган державного ринкового нагляду не доведе, що така продукція є небезпечною.
Доказом безпечності продукції є її відповідність національним стандартам, що гармонізовані з відповідними європейськими стандартами. Перелік таких гармонізованих національних стандартів формується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації. 
Даний перелік станом на 1 січня щороку оприлюднюється шляхом його опублікування у друкованому медіа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації (у разі його відсутності - у друкованому медіа, визначеному цим органом) і шляхом розміщення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації (ч.ч.2 та 3 цієї статті).
За змістом ч.4 ст.5 Закону №2736-VI, у разі відсутності вимог щодо забезпечення безпечності продукції, визначених ч.1 цієї статті, або за відсутності чи незастосуванні національних стандартів, визначених ч.3 цієї статті, орган державного ринкового нагляду під час доведення того, що продукція є небезпечною, може враховувати в такій послідовності: 1) національні стандарти інших держав щодо забезпечення безпечності продукції, гармонізовані з відповідними європейськими та міжнародними стандартами; 2) регіональні стандарти щодо забезпечення безпечності продукції у відповідності до міжнародних договорів України; 3) стандарти України стосовно забезпечення безпечності продукції, крім визначених ч.3 статті; 4) кодекси усталеної практики із забезпечення безпечності продукції у відповідних галузях; 5) досягнення науки та техніки у сфері безпечності продукції; 6) очікування споживачів (користувачів) щодо безпечності продукції за звичайних або ж обґрунтовано передбачуваних умов її використання (у тому числі щодо строку служби та за необхідності введення в експлуатацію вимог стосовно встановлення і технічного обслуговування).
Продукція, за змістом ч.5 цієї статті, не може вважатися небезпечною лише з тих підстав, що є можливості досягнення вищого рівня безпечності продукції або що на ринку пропонується інша продукція, яка становить менший ступінь ризику.
Як передбачено у ч.1 ст.10 Закону №2736-VI, у разі якщо продукція не відповідає загальній вимозі щодо безпечності продукції, її виробник або розповсюджувач має надати в установленому Кабінетом Міністрів України порядку органу державного ринкового нагляду повідомлення про таку продукцію.
Згідно зі ст.11 Закону №2736-VI, організація та порядок здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції під час її ввезення на митну територію України визначаються нормами Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010р. №2735-VI та МК України.
Дія ж Закону №2735-VI, відповідно до ч.1 ст.2, поширюється на відносини щодо здійснення ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами, крім видів продукції, зазначених у ч.5 цієї статті; здійснення контролю всієї продукції, крім видів продукції, зазначених у ч.5 цієї статті.
Якщо технічними регламентами встановлено спеціальні вимоги щодо здійснення ринкового нагляду стосовно конкретних видів продукції, спрямовані на досягнення тих самих цілей, що й положення цього Закону, положення цього Закону застосовуються лише до тих аспектів ринкового нагляду, що не охоплюються такими спеціальними вимогами. Якщо законами України і виданими відповідно до них нормативно-правовими актами встановлено спеціальні вимоги щодо контролю продукції, положення цього Закону застосовуються лише до тих аспектів контролю продукції, які не охоплюються зазначеними спеціальними вимогами (ч.2 ст.2 Закону №2735-VI).
У відповідності до ч.1 ст.4 Закону №2735-VI, метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
У свою чергу, за визначенням, наведеним у ст.1 цього Закону, державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
За змістом ч.ч.1-6 ст.10 Закону №2735-VI, ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему.
Органи ринкового нагляду здійснюють свої повноваження неупереджено. 
Забороняється незаконний вплив та втручання у здійснення органами ринкового нагляду своїх повноважень. Органи ринкового нагляду взаємодіють, а також обмінюються інформацією між собою, а також з митними органами, центральними органами виконавчої влади, які здійснюють нагляд і контроль продукції, правоохоронними органами, громадськими організаціями споживачів (об`єднаннями споживачів) та об`єднаннями суб`єктів господарювання.
Повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права, обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, встановлюються цим Законом та Законом №2736-VI.
Органи ринкового нагляду та сфери їх відповідальності визначаються Кабінетом Міністрів України.
11.02.2015р. постановою Кабінету Міністрів України №103 було затверджене «Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті».
У п.1 Положення №103 визначено, що Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Підпунктом 3 п.4 Положення №103 закріплено, що основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
За правилами пп.15-1 п.5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.11 Закону №2735-VI, з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування).
У силу ч.1 ст.22 Закону №2735-VI, заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.
У свою чергу, ст.23 Закону №2735-VI визначено порядок проведення перевірок характеристик продукції.
Під час проведення перевірок характеристик продукції проводиться перевірка документів, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, за результатами яких приймається рішення про відбір та експертизу (випробування) зразків продукції, про що зазначається в акті, підготовленому відповідно до вимог ст.23-1 цього Закону.
При проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, а також іншу інформацію щодо продукції.
Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
При цьому, під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.
У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.
Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів (рішень) органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази (рішення) та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Перевірки характеристик продукції проводяться: 1) у торговельних і складських приміщеннях суб`єктів господарювання; 2) у місцях введення продукції в експлуатацію (якщо відповідність продукції певним встановленим вимогам може бути визначена лише під час введення її в експлуатацію); 3) за місцем проведення ярмарку, виставки, показу або демонстрації продукції в інший спосіб; 4) у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції, з дотриманням вимог МК України; 5) за місцезнаходженням органу ринкового нагляду.
Під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: 1) декларація про відповідність; 2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію стосовно користування продукцією); 3) загальний опис продукції та повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; 4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю; 5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; 6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори). Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції; 7) документи та матеріали щодо стану виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб`єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу і/чи її відкликання; 8) повідомлення та інша інформація, надана суб`єктами господарювання, митними органами, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону №2736-VI. 
Разом зі тим, строк проведення перевірки характеристик продукції не може перевищувати у розповсюджувача цієї продукції чотирьох робочих днів, у виробника такої продукції - п`яти робочих днів.
У разі проведення експертизи (випробування) зразків продукції, відібраних під час перевірки, на час її проведення перебіг строку проведення перевірки характеристик продукції призупиняється до одержання органом ринкового нагляду результатів експертизи (випробування).
У разі здійснення перекладу, зазначеного у п.3 ч.1 ст.15 Закону, перебіг строку проведення перевірки характеристик продукції призупиняється до моменту одержання органом ринкового нагляду перекладених документів і матеріалів, але не більше ніж на 30 робочих днів.
У разі проведення перевірки за місцезнаходженням органу ринкового нагляду перебіг строку проведення перевірки починається з дня одержання органом ринкового нагляду від суб`єкта господарювання документів (їх копій) на продукцію, зазначених у ч.7 цієї статті.
Продовження строку проведення перевірки не допускається.
У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції встановлено, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, орган ринкового нагляду на підставі наданих суб`єктом господарювання документів, передбачених п.п.1 і 6 ч.7 цієї статті, вживає заходів щодо визначення виробника такої продукції або особи, яка вважається такою, що ввела продукцію в обіг, особи, яка поставила відповідному суб`єкту господарювання цю продукцію, а також всіх осіб, яким відповідний суб`єкт господарювання поставив таку продукцію.
Після визначення виробника або особи, яка вважається такою, що ввела продукцію в обіг, орган ринкового нагляду розпочинає проведення перевірки характеристик такої продукції в її виробника або особи, яка вважається такою, що ввела продукцію в обіг, і визначає послідовність суб`єктів господарювання в ланцюгу постачання такої продукції.
У відповідності до ч.2 ст.25 Закону №2735-VI, під час проведення перевірки характеристик продукції у її виробників: 
1) на початковому етапі перевірки об`єктами перевірки є:
а) наявність знака відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання вимог щодо форми, опису, правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, а також правил його застосування;
б) наявність супровідної документації, що має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкції щодо користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено технічними регламентами, та їх відповідність встановленим вимогам;
в) наявність декларації про відповідність, якщо її складення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, а також відповідність такої декларації встановленим вимогам;
г) загальний опис продукції;
2) на наступних етапах перевірки можуть бути проведені:
а) обстеження зразків відповідної продукції;
б) у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам: перевірка повного складу технічної документації на відповідну продукцію, передбаченого технічним регламентом; перевірка документів щодо системи якості чи системи управління якістю, якщо їх надання передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції.
Під час проведення перевірки характеристик продукції на підставах, визначених у п.п.2 і 3 ч.1 цієї статті, здійснюється відбір та експертиза (випробування) зразків продукції.
За приписами ч.1 ст.28 Закону №2735-VI, у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених ст.28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
У свою чергу, ст.30 Закону №2735-VI передбачає такий захід контролю, як обмеження надання продукції на ринку.
Згідно з ч.1 ст.30 Закону №2735-VI, обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: 1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з ч.ч.1 і 4 ст.29 цього Закону); 2) усунення формальної невідповідності (згідно з ч.3 ст.29 цього Закону); 3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.
Як передбачено ч.2 ст.30 Закону №2735-VI, обмеження надання продукції на ринку, визначені у п.1 ч.1 цієї статті, застосовуються органами ринкового нагляду у випадках, передбачених цим Законом, якщо існує можливість приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Зазначені обмеження можуть застосовуватися до продукції, що надається на ринку, у тому числі тієї, що зберігається на складах виробників (імпортерів), та/або продукції, що перебуває у споживачів (користувачів).
Відповідно до ч.5 ст.30 Закону №2735-VI, тимчасова заборона надання продукції на ринку застосовується органами ринкового нагляду у разі прийняття ними рішення про:
1) відбір зразків продукції для проведення їх експертизи (випробування) - на строк проведення експертизи (випробування);
2) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами - на строк дії відповідного обмеження.
Тимчасова заборона надання продукції на ринку запроваджується одночасно з прийняттям рішень, зазначених у цій частині.
Стаття 44 Закону №2735-VI передбачає відповідальність за порушення вимог цього Закону.
Зокрема, відповідно до п.2 ч.2 ст.44 Закону №2735-VI, до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених ст.28 та ч.3 ст.29 цього Закону), - у розмірі від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на суб`єкта господарювання вже накладено штраф, - у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як уже встановлено судами обох інстанцій, предметом спору у даній справі є правомірність постанов відповідача про накладення штрафу за порушення вимог п.2 ч.2 ст.44 Закону №2735-VI.
Так, Відділом державного нагляду (контролю) у Київській області Укртрансбезпеки була проведена планова перевірка характеристик продукції у торговельних та складських приміщеннях магазину «Антошка» за адресою: вул. Нове шосе, 8, м. Буча, Київська область, 08292, де провадить господарську діяльність позивач. 
Предметом перевірки були автомобільні крісла для транспортування дітей за кодом УКТЗЕД 9401800000.
За результатами перевірки складено акт перевірки характеристик продукції від 24.03.2025р. за №006/27-25, яким зафіксовано, що автомобільні крісла для транспортування дітей без сертифікатів відповідності, передбачених п.п.1.2, 1.3 «Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання» (затв. наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012р. №521), за формою та змістом згідно з додатком 9 до Порядку №521, виданим на підставі сертифіката типу (за формою, наведеною в додатку 6 до Порядку №521); або сертифікатів відповідності, виданих призначеним органом із сертифікації колісних транспортних засобів, партій частин та/або обладнання; відсутнє маркування продукції відповідно до п.п.8.1, 8.2 Порядку №521.
Разом із тим, як свідчать матеріали справи, до перевірки позивач надав копії сертифікатів відповідності партії компонентів №UA.005.004191-25, №UA.005.001492-25, №UA.005.001493-25, №UA.005.000625-25, №UA.005.001677-25, виданих призначеним органом з оцінки відповідності ТОВ «Рівнестандарт» (код ЄДРПОУ 38888641, номер призначеного органу із сертифікації UA.CTR.005). 
Втім, як наголошує відповідач, в порушення вимог п.7.3 Порядку №521 не всі належні позиції зазначених сертифікатів були заповнені, а саме поз.4 відповідних сертифікатів не містить номерів протоколів випробувань продукції на предмет відповідності її певним вимогам та найменування організації, що їх видала. Як наслідок, надані позивачем сертифікати відповідності не були визнані такими, що відповідають вимогам Порядку №521 та не взяті відповідачем до уваги.
З огляду на викладене, фактичною підставою для прийняття оскаржуваних постанов стало те, що у наданих сертифікатах, на думку відповідача, не були заповнені усі належні позиції, а саме відсутні номери протоколів випробувань продукції та найменування організації, яка їх видала, у зв`язку з чим відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог п.п.7.1, 8.2, 8.3 та 12.4 Порядку №521 і, відповідно, про введення в обіг такої продукції, що не відповідає встановленим вимогам.
Колегія суддів вважає такий висновок передчасним та таким, що зроблений без дотримання процедури, визначеної Законом № 2735-VI, з огляду на наступне.
За приписами п.1.1 розділу I Порядку №521, він визначає механізм затвердження конструкції колісних транспортних засобів категорій M, N, O, L, нових частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах відповідно до вимог Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958р. з поправками 1995р.
За п.1.2 розділу I Порядку №521, на кожен КТЗ або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності.
Згідно з п.1.3 цього ж розділу, на кожен новий КТЗ або партію обладнання, які відповідають вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу яких не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, а також на КТЗ, що були у користуванні, сертифікат відповідності видають уповноважені органи або органи із сертифікації, акредитовані відповідно до законодавства, призначені Міністерством інфраструктури України.
За визначенням п.1.10 розділу I Порядку №521, сертифікат відповідності - це документ, яким виробник підтверджує, що окремо взятий КТЗ або партія обладнання відповідають затвердженому типу, а сертифікат типу - це документ, яким уповноважений орган підтверджує, що тип продукції затверджено відповідно до вимог технічних приписів, визначених цим Порядком.
Відповідно п.7.1 розділу VII Порядку №521, виробник на підставі сертифіката типу оформляє на кожний КТЗ чи на партію обладнання сертифікат відповідності КТЗ або обладнання за формою, наведеною в додатку 9 до цього Порядку, та додає його до комплекту супровідної документації КТЗ (незалежно від стадії його завершеності) чи партії обладнання. Виробник - нерезидент має право від свого імені оформлювати сертифікати відповідності на КТЗ або партію обладнання, тип яких затверджено згідно з цим Порядком.
При затвердженні КТЗ незавершеного або поетапно завершеного типу виробник заповнює тільки ті позиції на зворотній сторінці сертифіката відповідності КТЗ, відомості яких доповнено або змінено на черговому етапі затвердження.
Виробник також додає до свого сертифіката відповідності КТЗ або ж обладнання сертифікати відповідності інших виробників, які отримані за результатами проходження попередніх етапів затвердження (крім першого етапу затвердження).
При цьому, у силу вимог п.7.3 розділу VII Порядку №521, усі належні позиції сертифіката відповідності КТЗ або обладнання повинні бути заповнені. 
Сертифікат відповідності КТЗ або ж обладнання не повинен містити не передбачених цим Порядком обмежень щодо введення в обіг і/або застосування продукції.
У свою чергу, розділ VІII Порядку №521 передбачає маркування продукції.
Як передбачено у п.8.1 розділу VІII Порядку №521, у разі отримання сертифіката типу КТЗ, що виготовлено в Україні, виробник наводить у маркуванні на табличці, що закріплюється на КТЗ, номер сертифіката типу КТЗ.
Відповідно п.8.2 розділу VІII Порядку №521, у разі отримання сертифіката типу обладнання на підставі окремого(их) затвердження(нь) за Правилом(ами) ЄЕК ООН виробник маркує кожен предмет обладнання відповідно до вимог зазначеного(их) Правила(ил) ЄЕК ООН та наносить на упаковку чи зазначає в супровідній документації про використання продукції (інструкції (керівництві) щодо експлуатації тощо) номер сертифіката типу, торгову назву виробника та/або найменування, позначку типу обладнання та/або ідентифікаційний номер такого обладнання згідно з каталогом.
Пунктом 8.3 розділу VІII Порядку №521 встановлено, що у разі затвердження типу обладнання не на підставі окремого затвердження за Правилом ЄЕК ООН виробник наносить на вироби або на упаковку чи зазначає в супровідній документації стосовно використання продукції (інструкції (керівництві) щодо експлуатації тощо) номер сертифіката типу, своє торгове найменування або торгову марку, позначку типу обладнання та/або ідентифікаційний (каталожний) номер.
Введення ж в обіг обладнання допускають за наявності сертифіката відповідності обладнання, який додають до кожної партії обладнання (п.12.4 розділу ХII Порядку №521).
Як уже зазначалося судом вище, відповідач зробив висновок про те, що автомобільні крісла для транспортування дітей без сертифікатів відповідності, передбачених п.п.1.2, 1.3 Порядку №521 та, що відсутнє маркування продукції відповідно до п.п.8.1, 8.2 Порядку №521.
Всупереч доводам відповідача, позивач зазначив, що у Підприємства були наявні необхідні сертифікати відповідності, які були видані уповноваженим органом, акредитованим відповідно до чинного законодавства і призначеним Міністерством інфраструктури України (ТОВ «Рівнестандарт»), яке, у свою чергу, надало відповідь про повну відповідність виданих сертифікатів нормам закону. Крім того, надання сертифікатів відповідності, які на думку відповідача, оформлені з порушенням вимог законодавства, не може свідчити про відсутність таких сертифікатів.
У силу ч.13 ст.23 Закону № 2735-VI, у разі якщо суб`єктом господарювання надано висновки експертизи, протоколи випробувань продукції, сертифікати відповідності або інші документи про відповідність, видані за результатами добровільної оцінки відповідності акредитованими органами з оцінки відповідності, органи ринкового нагляду належним чином ураховують ці документи при проведенні перевірок характеристик продукції.
Зазначена норма покладає на орган ринкового нагляду обов`язок враховувати надані суб`єктом господарювання документи про відповідність, а не ігнорувати їх виключно з підстав власної оцінки правильності їх оформлення.
Разом із позовною заявою, позивач надав копії Сертифікатів відповідності партії компонентів, видані ТОВ «Рівнестандарт» - призначений орган із сертифікації КТЗ, партій частин та обладнання у відповідності до наказу Міністерства інфраструктури України від 06.09.2016р. за №306 (номер призначеного органу із сертифікації UA.CTR.005), невідповідність яких встановлена перевіркою.
Також, до суду першої інстанції були надані листи ТОВ «Рівнестандарт» від 25.03.2025р. і від 10.04.2025р., де зазначено, що орган із сертифікації наводить у сертифікатах відповідності партії компонентів виключно ту інформацію, яка стосується таких сертифікатів з посиланням на те, що інформація щодо протоколу випробувань, а також щодо затвердження типу та інформаційному документу в сертифікатах відсутня.
Як свідчать матеріали справи, після проведення перевірки ПП «Редхед Фемілі» звернулося до ТОВ «Рівнестандарт», як акредитованого органу із надання послуг сертифікації та метрології, який видав сертифікати, з листом від 31.03.2025р., де просило надати пояснення із приводу підстав відсутності в сертифікатах зазначення інформації: «номер(и) окремого (их) затвердження (нь) та або протоколу(ів) випробувань, найменування організації (ій), що його видала(и),_дата(и) видання та інформаційному документу, номер(и), дата(и); номер(и) протоколу(ів) випробовувань та найменування організації (їй), що його видала(и); дата(и) видачі та порушення вимоги п.п.1.2, 1.3, 7.1, 7.3, 8.2, 8.3, 12.4 Порядку №521, наявність яких встановлена перевіркою.
10.04.2025р. листом ТОВ «Рівнестандарт» №107 було надано відповідь на запит позивача, де повідомлено, що Додатком 9 до Порядку №521, встановлено форми сертифікатів відповідності. Вказані форми містять вимогу «викреслити чи вилучити, якщо позначене (одне із позначеного або далі пов`язане з позначеним) не стосується цього сертифіката». Додатково повідомлено, що розділом VI додатку 4 встановлено перелік технічних приписів та вимог щодо частин та обладнання, які можуть бути встановлені на КТЗ. Познака вимог до документів, необхідних для індивідуального затвердження дитячих утримуючих систем на відповідність Правилам ЄЕК ООН R44 – «Х1 + А, Х2+ А», де: «Х1» - окреме затвердження типу та інформаційний документ; «Х2» - Х1 або окреме затвердження типу; «А» - маркування щодо відповідності Правилу ЄЕК ООН. У той же час, познака протоколу випробувань «ХЗ» та «Х4».
А тому, зазначення інформації стосовно протоколу випробувань у сертифікаті відповідності дитячих утримуючих систем на відповідність Правилам ЄЕК ООН R44 неприпустиме, оскільки не стосується такого сертифіката і підлягає викресленню чи вилученню.
Враховуючи вказану вимогу, за наслідками здійснення індивідуального затвердження партії обладнання дитячих утримуючих систем призначений Міністерством інфраструктури України орган із сертифікації - ТОВ «Рівнестандарт» не наводить у сертифікатах відповідності інформації щодо протоколу випробувань.
Окрім цього, позивач надав лист-звернення від 17.03.2025р. до ТОВ «Рівнестандарт» стосовно надання роз`яснення стосовно форми сертифікату відповідності на партію автомобільних крісел для транспортування дітей щодо відсутності усіх полів у виданих сертифікатах.
Листом ТОВ «Рівнестандарт» від 25.03.2025р. №75 надано відповідь на відповідний запит ПП «Редхед Фемілі» від 17.03.2025р., де повідомлено, що Додатком 9 до Порядку №521 встановлено форми сертифікатів відповідності. Вказані форми містять вимогу «викреслити чи вилучити, якщо позначене (одне із позначеного або далі пов`язане з позначеним) не стосується цього сертифіката». Враховуючи вказану вимогу Порядку, за наслідками здійснення індивідуального затвердження партії обладнання призначений Міністерством інфраструктури України орган із сертифікації ТОВ «Рівнестандарт» наводить у сертифікатах відповідності партії компонентів лише ту інформацію, яка стосується таких сертифікатів, а тому, інформація щодо затвердження типу та інформаційному документу в сертифікатах відсутня.
Таким чином, ТОВ «Рівнестандарт», як акредитований орган із надання послуг сертифікації та метрології (на час виникнення спірних правовідносин), що видав сертифікати, невідповідність яких стала підставою притягнення позивача до відповідальності за п.2 ч.2 ст.44 Закону №2735-VI стверджує про відповідність виданих ним сертифікатів. 
У цьому контексті, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.14 ст.23 Закону №2735-VI, органи ринкового нагляду мають право звертатися до призначених органів з оцінки відповідності та визнаних незалежних організацій із запитами про надання інформації про видачу та відмову у видачі документів про відповідність, установлення обмежень стосовно них, їх призупинення та припинення дії, а у випадках, визначених технічними регламентами, - також іншої інформації, пов`язаної з процедурами оцінки відповідності вимогам технічних регламентів, до застосування яких були залучені відповідні призначені органи та визнані незалежні організації. Призначені органи з оцінки відповідності та визнані незалежні організації повинні надавати інформацію за такими запитами у десятиденний строк з дня одержання відповідного запиту.
Згідно з ч.3 ст.25 Закону №2735-VI, у разі якщо за результатами перевірок характеристик продукції у її виробників встановлено, що відповідна продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, органи ринкового нагляду:
1) звертаються до призначених органів з оцінки відповідності стосовно розгляду ними питання про встановлення обмежень щодо виданих ними документів про відповідність такої продукції, їх призупинення чи припинення дії;
2) за наявності матеріалів та інформації, що свідчать про некомпетентність призначених органів з оцінки відповідності та/або акредитованих органів з оцінки відповідності, які видали документи про відповідність такої продукції, звертаються до органу, що призначає органи з оцінки відповідності, щодо проведення в межах моніторингу призначених органів з оцінки відповідності позапланової перевірки відповідного призначеного органу з оцінки відповідності або до національного органу України з акредитації щодо проведення в межах моніторингу акредитованих органів з оцінки відповідності позачергової оцінки відповідного акредитованого органу з оцінки відповідності.
Отже, зазначені норми встановлюють спеціальний механізм дій органу ринкового нагляду у випадку виникнення сумнівів відносно належності, достовірності або відповідності документів про відповідність, виданих призначеним органом з оцінки відповідності.
При цьому, з аналізу вищенаведених положень вбачається, що законодавець не наділив орган ринкового нагляду повноваженнями самостійно визнавати документи про відповідність такими, що не відповідають вимогам законодавства, без вчинення передбачених законодавством дій щодо взаємодії із органом, який такі документи видав.
Як же вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач фактично обґрунтовує правомірність оскаржуваних постанов лише посиланням на листування з Національним агентством з акредитації України, ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», а також фактом подальшого (з 05.05.2025р.) скасування атестата про акредитацію ТОВ «Рівнестандарт».
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що наведені відповідачем обставини не можуть свідчити про правомірність прийнятих постанов про накладення штрафу, оскільки ці обставини, по-перше, не існували на момент прийняття спірних рішень та, по-друге, жодним чином не підтверджують безпосередньо факту порушення позивачем вимог законодавства у сфері державного ринкового нагляду.
Так, як уже неодноразово зазначалося вище, під час проведення заходів державного ринкового нагляду позивачем надані сертифікати відповідності, видані ТОВ «Рівнестандарт», яке на момент їх видачі було акредитованим органом із надання послуг сертифікації та метрології, і мало чинний атестат про акредитацію.
При цьому, слід наголосити на тому, що сам по собі факт подальшого скасування атестата про акредитацію ТОВ «Рівнестандарт» відповідним рішенням від 05.05.2025р. не свідчить автоматично про недійсність усіх виданих таким органом сертифікатів на момент їх видачі та не підтверджує наявності порушення з боку позивача станом на дату введення продукції в обіг та проведення перевірки.
З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів прийняття уповноваженим органом окремого рішення щодо відкликання, анулювання чи визнання недійсними тих сертифікатів відповідності, які були надані позивачем і, фактично, стали підставою для прийняття оскаржуваних постанов.
Таким чином, суд попередньої інстанції, розглянувши цю справу в межах заявлених позовних вимог, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
У той же час, відсутність доказів відкликання чи визнання недійсними саме тих сертифікатів, які були надані позивачем, не виключає можливості існування ризику для безпеки продукції, однак встановлення такого ризику має відбуватися у спосіб, передбачений законом. Суд має врахувати, що законодавець делегував органам ринкового нагляду чіткий механізм взаємодії з призначеними органами з оцінки відповідності та Національним агентством з акредитації, і лише на підставі належних, своєчасних та конкретизованих висновків цих органів може робитися висновок про наявність реального ризику.
Зміст ч.2 ст.19 Конституції України у взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України дає змогу дійти висновку про те, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, окрім дозволеного законом, та дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Судова колегія наголошує, що «правова процедура» («fair procedure» - справедлива процедура), яка є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади. Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи; спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права.
Окрім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Суомінен проти Фінляндії» №37801/97 від 01.07.2003р., яке, відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Тобто, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або ж відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати та дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. 
Разом із тим, суб`єкт владних повноважень має уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. 
Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим, а висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватись лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача. 
До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
Доводи ж апеляційної скарги зводяться переважно до переоцінки обставин справи та незгоди відповідача з правовими висновками суду першої інстанції, однак не містять належних аргументів щодо неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 28.05.2026р.

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко