Справа № 347/675/26
Провадження № 2/347/654/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області, в складі:
головуючої судді: Крилюк М.І.,
секретаря: Лазорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 24.04.2025-100001928. Відповідно до умов зазначеного Договору Позичальнику було надано кредит у розмірі 25 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 24.04.2025 року, на строк 183 дні, з кінцевою датою повернення 23.10.2025 року.
Умовами Договору передбачено фіксовану процентну ставку у розмірі 1% за кожен день користування кредитом, а також комісію за надання кредиту у розмірі 20% від суми кредиту, що становить 5 000 грн. Крім того, Договір містить умови щодо можливості пролонгації строку кредитування, порядку нарахування процентів, а також відповідальності за порушення зобов`язань, зокрема у вигляді неустойки в розмірі 250 грн за кожен день прострочення.
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши Позичальнику кредитні кошти у визначеному розмірі та порядку. Водночас Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, у зв`язку з чим станом на день подання позову утворилась заборгованість у розмірі 31 647,34 грн, яка складається з основної суми боргу, процентів та неустойки.
Разом з тим, позивач зазначає, що Відповідач здійснював часткові платежі за Договором, що свідчить про визнання ним боргових зобов`язань.
Також зазначено, що кредитний договір було укладено в електронній формі з використанням електронного підпису, а з боку Позичальника – шляхом застосування одноразового ідентифікатора, надісланого на його фінансовий номер телефону, із проходженням ідентифікації через систему BankID Національного банку України.
З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 24.04.2025-100001928 від 24.04.2025 року у розмірі 31 647,34 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.
З огляду на зазначене, суд встановив, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за відсутності відповідача із можливістю винесення заочного рішення.
На підставі статті 281 ЦПК України, ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2026 року було постановлено здійснити заочний розгляд даної цивільної справи.
Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши обґрунтованість заявлених позовних вимог та оцінивши їх відповідність нормам чинного законодавства, доходить висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:
Як вбачається з письмових доказів, наданих позивачем та долучених до матеріалів справи, зокрема: копії паспорту споживчого кредиту (а.с.18,19), копії пропозиції про укладення кредитного договору (а.с. 20–26), платіжних документів (додатки №2, №7), розрахунку заборгованості (додаток №5), доказів направлення документів (додаток №8), а також матеріалів щодо ідентифікації відповідача (додаток №4, скриншот BankID), 24.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі – Кредитодавець, Позивач) та ОСОБА_1 (далі – Позичальник, Відповідач) було укладено кредитний договір (оферти) № 24.04.2025-100001928 (далі – Договір).
Відповідно до умов зазначеного Договору, підтверджених його текстом та доданими документами, Позичальнику було надано кредит у розмірі 25 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 24.04.2025 року (додаток №2), зі строком користування 183 дні та кінцевою датою повернення 23.10.2025 року.
Умовами Договору, що містяться у його копії (додаток №7), передбачено фіксовану процентну ставку у розмірі 1% за кожен день користування кредитом, а також комісію за надання кредиту у розмірі 20% від суми кредиту, що становить 5 000 грн. Також Договір містить умови щодо пролонгації строку кредитування, порядку нарахування процентів та відповідальності за порушення зобов`язань, зокрема у вигляді неустойки в розмірі 250 грн за кожен день прострочення.
Згідно з розрахунком заборгованості (додаток №5), станом на момент звернення до суду заборгованість Відповідача становить 31 647,34 грн, яка складається з тіла кредиту, нарахованих процентів та неустойки.
Позивач, посилаючись на платіжні документи (додаток №2) та умови Договору, зазначає, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Позичальнику кредитні кошти у визначеному розмірі. Водночас із матеріалів справи вбачається, що Відповідач належним чином не виконав обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих платежів.
Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості (додаток №5) та платіжних документів, Відповідачем здійснювалися часткові платежі за кредитним договором, що свідчить про визнання ним існування зобов`язання.
З матеріалів справи також вбачається, що укладення Договору відбулося в електронній формі з використанням електронного підпису позивача та одноразового ідентифікатора Е122, надісланого на фінансовий номер телефону Відповідача НОМЕР_1 , що підтверджується скриншотом BankID та матеріалами ідентифікації (додаток №4), а також доказами направлення документів (додаток №8).
Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 24.04.2025-100001928 від 24.04.2025 у розмірі 31 647,34 грн.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронна ідентифікація є процедурою використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, що забезпечує однозначне встановлення особи. Ідентифікація може здійснюватися як на підставі документів на матеріальних носіях, так і за допомогою електронних даних.
Статтею 14 зазначеного Закону передбачено, що електронна ідентифікація здійснюється із застосуванням відповідних засобів електронної ідентифікації згідно зі схемами, затвердженими Кабінетом Міністрів України, що надає електронним підписам та правочинам належну юридичну силу.
Згідно із Законом України «Про електронну комерцію», визначено правові засади укладення електронних правочинів. Відповідно до частин 1, 3, 6 статті 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом направлення пропозиції (оферти) та її прийняття (акцепту), у тому числі шляхом вчинення дій, що свідчать про прийняття умов договору.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 24.04.2025 року підписала Пропозицію про укладення кредитного договору № 24.04.2025-100001928 та заявку на отримання кредиту із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також із застосуванням системи BankID, що підтверджується наданими доказами, зокрема скриншотом проходження ідентифікації (додаток №4). Це свідчить про її ознайомлення з умовами договору, їх прийняття та належне укладення кредитного договору.
Відповідно до умов кредитного договору № 24.04.2025-100001928 від 24.04.2025 (додаток №5), Позичальнику — ОСОБА_1 — надано кредит у розмірі 25 000 грн строком на 183 дні з кінцевою датою повернення 23.10.2025. Факт перерахування кредитних коштів підтверджується квитанцією від 24.04.2025 (додатки №2, №7).
ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Водночас, як вбачається з розрахунку заборгованості (додаток №3), ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість у розмірі 31 647,34 грн, яка складається з: 14 727,83 грн — основна сума боргу, 9 419,51 грн — нараховані проценти, 5 000 грн — комісія, 2 500 грн — неустойка.
Матеріалами справи також підтверджується часткове виконання зобов`язань відповідачем, а саме здійснення платежів за договором, що враховано позивачем при розрахунку заборгованості.
Вказана заборгованість відповідачем не спростована, доказів її повного погашення або заперечень щодо розрахунку суду не надано.
Відповідно до статей 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1048–1054 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше прямо не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами з моменту його укладення, що відповідає загальному принципу обов`язковості договору (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк. Прострочення виконання зобов`язання означає порушення його умов та тягне за собою встановлені законом або договором правові наслідки.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі такого порушення настають правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови у випадках, встановлених законом або договором, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки (штрафу, пені), відшкодування збитків, а також інші заходи відповідальності, визначені договором або законом.
Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено спеціальну відповідальність за порушення грошового зобов`язання, відповідно до якої боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена норма має імперативний характер і застосовується незалежно від наявності вини боржника.
Статтею 1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів визначаються договором.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, у повному обсязі, якщо інше не передбачено домовленістю сторін.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірі та на умовах, встановлених договором. Таким чином, виконання зобов`язань за кредитним договором є обов`язком позичальника і включає як повернення основної суми боргу, так і сплату всіх передбачених договором платежів.
Отже, у разі порушення позичальником умов кредитного договору, він несе відповідальність у вигляді обов`язку повернути основну суму заборгованості, сплатити нараховані проценти, комісію, неустойку, а також інші передбачені договором та законом платежі. Зазначене узгоджується із загальними засадами цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язань, належного захисту прав кредитора та недопустимості безпідставного ухилення від виконання договірних обов`язків.
Оцінивши надані докази у їх сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 24.04.2025-100001928 від 24.04.2025 у розмірі 31 647,34 грн є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2 662 грн 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263–268, 274–279, 280–282 ЦПК України, суд —

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за Кредитним договором № 24.04.2025-100001928 від 24.04.2025 у розмірі 31 647,34 грн (тридцять одна тисяча шістсот сорок сім гривень 34 копійки), а також судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк