єдиний унікальний номер справи 534/9/26
номер провадження 2/531/595/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді      Герцова О. М.,
за участі секретаря судового засідання   Капленко Є. С.,
начальника Карлівського відділу Решетилівської 
окружної прокуратури Полтавської області   Ромашко Д. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Карлівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах -Національної служби здоров`я України, Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
До Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області надійшла позовна заява керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача до Державного бюджету України витрати на лікування потерпілої особи від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в сумі 16 789,03 грн та стягнути з відповідача до бюджету міста Горішні Плавні витрати на лікування потерпілої особи від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в сумі 15 283,91 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що вироком Горішньоплавніського (Комсомольського) міського суду Полтавської області від 20.08.2025 ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України (справа № 534/927/25). Досудовим розслідуванням встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_1 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_2 заподіяно тілесні ушкодження. Установлено, що потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м.Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради з 22.02.2025 по 12.03.2025, вартість лікування склала 32 072,94 грн, з них 15 283,91 грн коштів місцевого бюджету. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах цього кримінального провадження не подавався, в добровільному порядку вказані кошти не відшкодовані. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 1206 ЦК України вартість лікування в сумі з 16789,03 грн, сплачена НСЗУ на підставі Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» та згідно договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, підлягає стягненню до Державного бюджету України, а витрати лікарні, що залишилися непокриті згідно укладеного договору в сумі 15283,91 грн, підлягають стягненню до місцевого бюджету Горішніх Плавнів.
Ухвалою Горішньоплавніського міського суду Полтавської області від 19.01.2026 справу за позовом керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Національної служби здоров`я України, Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передано за підсудністю до Карлівського районного суду Полтавської області.
Ухвалою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 23.03.2026 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
До суду повернувся конверт з ухвалою про відкриття провадження по справі та копією позовної заяви з додатками, який надсилався відповідачу, з відміткою «Адресат відсутній», у зв`язку з цим ухвалою суду від 23 квітня 2026 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.
Начальник Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Ромашко Д. І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених позовній заяві, просив їх задовольнити.
Представник Національної служби здоров`я України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. Подав до суду клопотання, відповідно до якого просить розгляд справи проводити без участі представника Національної служби здоров`я України, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити їх.
Представник Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення був повідомлений належним чином. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки відповідача суду не відомі. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило. Відзиву на позов відповідач не подав.
Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що вироком Горішньоплавніського міського суду Полтавської області від 20.08.2025 у справі № 534/927/25 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК України. Вирок суду набрав законної сили 20.09.2025.
Згідно з вироком суду кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:
22 лютого 2025 приблизно о 18 годині 00 хвилин в темний час доби по сухому асфальтобетонному покриттю вулиці Конституції м.Горішні Плавні Полтавської області, від вул. Добровольського в напрямку вул. Миру, ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 . В цей же час, поблизу будинку № 22 проїжджу частину вулиці Конституції переходив пішохід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який йшов справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , по нерегульованому пішохідному переході, позначеному дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра». Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, порушуючи вимоги п. 18.1. «Правил дорожнього руху України», не надав дорогу неповнолітньому пішоходу ОСОБА_2 , який переходив дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_2 . 
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №351 від 21.03.2025 у неповнолітнього ОСОБА_2 виявлено такі тілесні ушкодження: трьох кісточковий переломовивих зі зміщенням та розривом дельтоподібної зв`язки правого гомілково-ступневого суглобу; рана нижньої третини правої гомілки; садна долонь, тулуба, носа. Дані тілесні ушкодження утворилися в один проміжок часу, від ударної дії і ударяння та тертя об тупі, тверді предмети із обмеженою і розповсюджено контактуючою поверхнею, що характерно для утворення їх при дорожньо-транспортній пригоді, у пішохода при ударі виступаючими частинами автомобіля та падінні і ударянні об дорожнє покриття, і за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-25/5581-ІТ від 21.03.2025: в умовах даної події водій автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль, щоб дати дорогу неповнолітньому пішоходу ОСОБА_2 , який рухався по нерегульованому пішохідному переходу.
В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , вбачаються невідповідності вимогам п.18.1. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Окрім того, безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто 22.02.2025 о 18:00, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Конституції у місті Горішні Плавні Полтавської області, водій ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що він скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , тим самим поставивши його в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив його у небезпеці, зникнувши з місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди, залишивши потерпілого ОСОБА_2 , в небезпечному для життя становищі, тобто в становищі, коли потерпілий внаслідок травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди та свій неповнолітній вік, не міг вжити ефективних заходів до самозбереження, тим самим порушивши і вимоги п.п. а, б, в, г, ґ, е, д 2.10 Правил дорожнього руху. Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 , як умисні дії, що виразилися в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати йому допомогу, в разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, з огляду на викладене та відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені вироком Горішньоплавніського міського суду Полтавської області від 20.08.2025 у справі № 534/927/25. 
У судовому засіданні встановлено, що потерпілий від кримінального правопорушення ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні».
З листа КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» від 10.11.2025 року № 1197/01-13 вбачається, що ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні в КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» з 22.02.2025 по 12.03.2025 із діагнозом: Закритий внутрішньосуглобовий двох кісточковий перелом правої гомілки. Травматичний розрив дельтаподібної зв`язки правої гомілки. Вартість медичних препаратів – 1292,58 грн. Вартість лабораторних досліджень – 567,12 грн. Діагностичне обстеження – 1 554,00 грн. Вартість 21 ліжко-днів у травматологічному відділенні - 28 659,27 грн. Загальна вартість лікування склала 32 072,94 грн (16 789,03 грн - кошти НСЗУ, 15 283,91 грн. - кошти місцевого бюджету Горішньоплавнівської міської ради).
Медичні послуги в КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» на момент перебування ОСОБА_2 надавалися за програмою медичних гарантій пацієнтам, на підставі укладеного Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 1127-Е125-Р000від 14.02.2025 з Національною службою здоров`я України.
У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували відшкодування ОСОБА_1 у добровільному порядку вищезазначених витрат, понесених медичним закладом.
Згідно зі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами коли порушуються інтереси держави, або визнання незаконними правових актів, дії чи рішень органів чи посадових осіб.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Виходячи із змісту ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.
Частиною 3 ст. 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Пунктом 6 цієї постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.
Положеннями п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.93 N 545, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. 
За приписами ч.1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» передбачено, що держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» визначено, що програма медичних гарантій є програмою, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.
Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено «Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1086.
НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми.
Отже, послуги, надані КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» потерпілому ОСОБА_2 є медичними послугами за програмою медичних гарантій пацієнтам та профінансовані за рахунок коштів Державного бюджету України у сумі 16789,03 грн та коштів місцевого бюджету у сумі 15283,91 грн, що підтверджується матеріалами справи, зокрема листом Національної служби здоров`я України від 20.11.2025 №53256/2-16-25 та листом КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» від 10.11.2025 №1197/01-13.
Добровільного відшкодування витрат на лікування потерпілого відповідачем не здійснено. 
Враховуючи наведене, суд встановив, що Національна служба здоров`я України витратила кошти державного бюджету на надання медичних послуг потерпілому ОСОБА_2 , який перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні» внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_1 , на підставі договору №1127-Е125-Р000 від 14.02.2025 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ та зазначеним медичним закладом. Крім того, на лікування були витрачені кошти місцевого бюджету.
З огляду на наявність причинного зв`язку між діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні, що підтверджено належними і допустимими доказами та не заперечувалося відповідачем, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача витрат на стаціонарне лікування потерпілого.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з-поміж іншого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Водночас п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 328,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 258-259, 263- 265, 279,354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Позовну заяву керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області (адреса: код ЄДРПОУ 02910060, адреса: Полтавська обл., м. Кременчук, проспект Свободи, буд. 4а) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Національної служби здоров`я України (код ЄДРПОУ 42032422, адреса: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 19), Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (код ЄДРПОУ 24388291, адреса: Полтавська обл., м.Горішні Плавні, вул. Миру, буд. 24), до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Державного бюджету України витрати на лікування потерпілої особи від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в сумі 16 789,03 грн (шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень три копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) до бюджету м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області витрати на лікування потерпілої особи від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в сумі 15 283,91 грн (п`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят три гривні дев`яносто одна копійка).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 3 328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень нуль копійок).
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Герцов