Справа № 569/6976/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді О. Левчука,
за участі секретаря судового засідання А. Бугайчук,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за заявою ОСОБА_1 , 
заінтересована особа ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , 
про встановлення факту, що має юридичне значення 

учасники справи в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 .
Свою заяву обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 належить заявниці та її покійному чоловіку ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.12.1993, виданого на підставі наказу Фонду державно-комунального майна №802-АБ від 28.12.1993. Право власності на квартиру зареєстроване у Фонді державно-комунального майна на праві спільної сумісної власності і записано в у реєстрову книгу №21-563, книга №21. 22.02.1994 ОСОБА_5 видав на ім`я заявниці довіреність на право підпису в банку при приватизації квартири в АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявниці - ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . А через хворобу після приватизації квартири чоловік не зареєстрував своє місце проживання в ній, і проживав без реєстрації. На випадок свої смерті заповіту чоловік заявниці не залишав. Заявниця до дня смерті свого чоловіка постійно проживала разом з ним у належній для подружжя квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка заявниці вона здійснила обряд його поховання. Після смерті чоловіка заявниця продовжує проживати у АДРЕСА_1 , тобто заявниця в установленому порядку вступила у володіння спадковим майном. На даний час, коли заявниця звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Онищука Ігоря Миколайовича із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка як спадкоємиця за законом нотаріус зробив запит про реєстрацію місця проживання чоловіка. 
Листом №5601 15-61256 15-26 від 11.02.2026 відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Рівненській області повідомив нотаріуса, що громадянин ОСОБА_5 зареєстрованим не значиться. Листом № 26/01-16 від 11.03.2026 нотаріус роз`яснив, що оскільки відсутні відомості про місце реєстрації чоловіка заявниці на день його смерті, то цей факт необхідно встановити в судовому порядку, оскільки відповідно до п.12.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 із наступними змінами, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, яка згідно з ст. 526 ЦК України 1963 року визнається останнє постійне місце проживання. 
Заявниця також вказує, що спору про право на спадкове майно немає і вона єдина звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, встановити зазначені юридичні факти в іншому порядку вона не може, тому заявниця вимушена звертатися до суду про встановлення факту, що має юридичне значення - про встановлення останнього постійного проживання спадкодавця. Вважає, що заінтересованими особами в даній справі є спільний з померлим чоловіком син - ОСОБА_3 , інтереси якого представляє його опікун - ОСОБА_2 , призначений опікуном рішенням Рівненського міського суду від 14.11.2025 по справі № 569/4132/24.
Заявниця в судове засідання не з`явилась, її представниця подала заяву про розгляд справи без їхньої участі, вимоги основної заяви просили підтримати.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, в задоволенні заяви не заперечує.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану в м. Рівне 29.03.1994, актовий запис № 499, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис № 352, ОСОБА_5 та заявниця зареєстрували шлюб 26.03.1961.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить заявниці та її покійному чоловіку ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.12.1993, виданого на підставі наказу Фонду державно-комунального майна №802-АБ від 28.12.1993. Право власності на квартиру зареєстроване у Фонді державно-комунального майна на праві спільної сумісної власності і записано в у реєстрову книгу №21-563, книга №21.
Згідно з копією довіреності від 22.02.1994, ОСОБА_5 (чоловік заявниці) видав на ім`я заявниці дану довіреність на право підпису в банку при приватизації квартири в АДРЕСА_2 .
Відповідно до копії листа № 15/01-16 від 06.02.2026 з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Рівненській області, що був наданий на запит приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Онищука Ігоря Миколайовича, і в якому вказано, що громадянин ОСОБА_5 зареєстрованим не значиться. 
Згідно з копією листа № 26/01-16 від 11.03.2026 нотаріус роз`яснив, що оскільки відсутні відомості про місце реєстрації чоловіка заявниці на день його смерті, то цей факт необхідно встановити в судовому порядку, оскільки відповідно до п.12.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 із наступними змінами, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, яка згідно з ст. 526 ЦК України 1963 року визнається останнє постійне місце проживання.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14.11.2025 у справі №569/4132/24, спільного з померлим чоловіком сина заявниці - ОСОБА_3 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку, призначено ОСОБА_2 його опікуном.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 524 ЦК України 1963 року (чинної на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
У статті 529 ЦК України 1963 року передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Як зазначено в постановах Верховного Суду від 03 березня 2021 року в справі № 747/467/18 та від 30 січня 2023 року в справі № 463/9696/20, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, необхідно розуміти різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.
Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку).
Згідно із п. 6 Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ у паспорті робляться відмітки про реєстрацію місця проживання.
Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, родинних відносин між фізичними особами та інших фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.п. 2,3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Пунктом 23 цієї ж постанови роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Судом під час розгляду справи встановлено, що до смерті чоловік заявниці приймав участь у приватизації квартири, право на яку мають особи, які постійно мешкають в ній, відповідно, суд приходить до висновку, що саме за цією адресою було останнє постійне місце проживання ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 .
Встановлення факту, що спадкодавець на дату смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 , необхідне заявниці для реалізації права на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.
Зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки цей факт знайшов підтвердження в судовому засіданні, породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право, тому - вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 263 - 265, 293, 294, 315, 316, 319, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, що спадкодавець ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
заявниця: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 );
заінтересована особа: ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Повне судове рішення складене та підписане 01.05.2026.

Суддя О. Левчук