У Х В А Л А
23 квітня 2026 року
м. Київ
справа №453/1168/25
провадження № 61-4380ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія 
«Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 36 520 грн.
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 35 000 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
02 квітня 2026 року  ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» звернувся до Верховного Суду зкасаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року.
Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2026 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання уточненої редакції касаційної скарги, в якій необхідно зазначити рішення, які оскаржує, прохальну частину касаційної скарги, з урахуванням 
статті 409 ЦПК України та надати інші докази на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення.
На виконання вимог вказаної ухвали заявник подав до суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій вказує, що оскаржує рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року та просить їх скасувати і відмовити в задоволенні позову в частині стягнення відсотків та штрафних санкцій, нарахованих після спливу строку кредитування та надання розстрочки платежу на 12 місяців.
Крім цього, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень та вказує, що повний текст постанови не отримував, оскільки 08 лютого 
2026 року його було мобілізовано до лав Збройних сил України, на підтвердження вказаного надає довідку Військової частини НОМЕР_1 від 10 квітня 2026 року та мав можливість ознайомитись з повним текстом лише 09 березня 2026 року, коли отримав відповідь від Львівського апеляційного суду про те, що 11 лютого 2026 року судом ухвалено постанову та розгляд справи закінчено.
Відповідно до частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).
У частині першій статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З метою уникнення перешкоджанню у доступі до правосуддя, Верховний Суд вважає, що клопотання заявника підлягає задоволенню, оскільки повний текст постанови апеляційного суду від 11 лютого 2026 року заявник не отримував, у зв`язку з мобілізацією його до лав Збройних сил України 08 лютого 2026 року, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 10 квітня 2026 року та ознайомленням останнього із оскаржуваною постановою лише 09 березня 
2026 року. Касаційну скаргу заявник подав до Верховного Суду 02 квітня 2026 року, тобто протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного тексту судового рішення. 
У частині першій статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження 
(про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суди не врахували правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладені у постанові 
від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Крім цього, заявник вказує, що апеляційний суд, порушивши вимоги статті 251 ЦПК України, не врахував клопотання заявника про зупинення провадження у справі, у зв`язку з мобілізацією останнього до Збройних Сил України. Вважає, що апеляційний суд, не перевіривши фактичні обставини справи, позбавив заявника права на участь у справі та справедливий розгляд.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Вбачається, що між сторонами виник спір про стягнення заборгованості в загальному розмірі 36 520 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (757 000,00 грн).
Отже, касаційна скарга заявника подана на судові рішення у справі, які відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.
В касаційній скарзі заявник посилається на підпункт а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вважає, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки питання захисту процесуальних прав громадян, які мобілізуються до Збройних Сил України стосується національної безпеки та справедливості. Наразі існує правова невизначеність щодо обов`язковості зупинення провадження у період між фактичною мобілізацією особи та моментом винесення судового рішення. Також заявник посилається на підпункт в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вважає, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, оскільки заявник є офіцером 425 Окремого штурмового полку «Скеля» та стягнення коштів, нарахованих у період виконання останнім бойових завдань, підриває довіру суспільства до судової системи та створює прецедент, коли колекторські установи збагачуються за рахунок військовослужбовців, користуючись їх фізичною неможливістю бути присутніми в суді.
Надавши оцінку доводам касаційної скарги, оскаржуваним судовим рішенням, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що справа має виняткове значення для заявника та касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Крім цього, заявник просить зупинити виконання рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року та постанови Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Клопотання (заява) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.
Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання заявника про зупинення виконання рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року та постанови Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року до їх закінчення розгляду в касаційному порядку слід відмовити, оскільки заявник не додав доказів, які б підтверджували необхідність зупинення вказаних судових рішень (докази примусового виконання оскаржуваних судових рішень).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року та постанови Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області 
від 16 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року.
Витребувати із Сколівського районного суду Львівської області цивільну справу 
№ 453/1168/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Відмовити в задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року та постанови Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Надіслати учасникам справи копію касаційних скарг та доданих до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко
О. М. Ситнік
І. М. Фаловська