Справа № 700/548/26 
Провадження № 2/700/543/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року Лисянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого-судді: Пічкура С.Д.,
за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка, в порядку спрощеного провадження у змішаній формі, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ :
Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 48520 грн. 13 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ОСОБА_1 06.05.2025 року укладено кредитний договір № 5515020.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000,00 грн. на наступних умовах: строк, на який надається кредит - 360 днів; періодичність платежів – кожні 15 днів. 
Крім того, між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ОСОБА_1 07.05.2025 року укладено додатковий договір до договору № 5515020 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.05.2025 року.
Відповідно до умов додаткової договору сторони домовились збільшити суму кредиту на 4 000,00 гривень.
Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не погашає виниклої заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 48 520, 13 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 12 999, 98 грн., за відсотками – 29 020,15 грн., а також штраф у розмірі 6500,00 грн.
За договором № 5515020 відповідачем частково сплачено заборгованість у розмірі 5175,86 грн., що додатково свідчить про визнання позичальником боргу.
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 21.05.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без їх участі. Проти внесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 , 28.05.2026 року направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що не погоджується із сумою заборгованості та вважає позовні вимоги необґрунтованими.
Позивач у позовній заяві зазначає про часткове погашення заборгованості відповідачем у розмірі 5 175,86 грн, проте фактично не зменшив на цю суму загальний розмір позовних вимог (тіла кредиту). Це свідчить про безпідставність, суперечливість та необґрунтованість наданого ним розрахунку. Як вбачається з доданого позивачем розрахунку заборгованості, платежі умисно розподілялися автоматизованою системою позивача у такий спосіб, щоб фактично не зменшувати суму основного боргу (тіла кредиту).
Щодо платежу від 21.05.2025 року, відповідачем було здійснено платіж в сумі 3200,00 грн, з яких позивач спрямував 1 300,00 грн як комісію за надання кредиту, хоча в позовній заяві ця сума взагалі не заявляється у структурі боргу та 1 900,00 грн — у рахунок відсотків. При цьому, в рахунок погашення тіла кредиту було зараховано лише 1 копійку (основний борг зменшився з 13 000,00 грн до 12 999,99 грн). Зарахування комісії у розмірі 1 300,00 грн. прямо заборонено ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Уся сума першого платежу, яку компанія безпідставно утримала як комісію, мала бути спрямована виключно на зменшення основного боргу.
Щодо платежу від 06.06.2025 року відповідачем знову було здійснено платіж в сумі 1975,85 грн. Позивач знову умисно спрямував 1 975,84 грн виключно на погашення відсотків, а на зменшення тіла кредиту зарахував лише 1 копійку (0,01 грн). Внаслідок цього залишок тіла кредиту став 12 999,98 грн. Таким чином, за два платежі відповідачем було сплачено позивачу сукупно 5 175,86 грн. Проте позивач через налаштовані ним математичні алгоритми зменшив тіло кредиту лише на 2 копійки, штучно зафіксувавши базу нарахування щоденних відсотків на максимально можливій сумі (майже 13 000,00 грн). Вважає такий порядок зарахування платежів несправедливим, кабальним та таким, що грубо порушує вимоги ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» (щодо черговості погашення вимог споживача) та загальні принципи цивільного законодавства — добросовісність, розумність та справедливість (ст. 3 Цивільного кодексу України). Позивач може посилатися на умови Договору щодо черговості погашення вимог, де прописано пріоритет відсотків та комісій перед тілом кредиту. Проте, налаштування програмного забезпечення Позивача у такий спосіб створює істотний дисбаланс прав сторін на користь фінансової установи. Таке зловживання правом не повинно захищатися судом відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення 6500,00 грн на підставі ст 625 ЦК України. Проте, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ в Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцевих та перехідних положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки нарахування 3000,00 грн здійснені Позивачем у період дії воєнного стану, вони є безпідставними та прямо суперечать чинному законодавству. Враховуючи викладене, прошу суд відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 6500,00 грн за ст.625 ЦКУ в повному обсязі.
На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ОСОБА_1 06.05.2025 року укладено кредитний договір № 5515020.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000,00 грн, на наступних умовах: строк, на який надається кредит - 360 днів; періодичність платежів – кожні 15 днів.
Згідно п.1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити Комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 
Пунктом 1.4.1. Позичальнику встановлюється стандартна процентна ставка у розмірі 0,95% за кожний день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3. (360 днів). 
Денна процентна ставка за Договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 0,9778% (показник округлений до десятитисячних) та розрахована за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% = (31 680,00/9 000,00)/360x100%, де ДПС – денна процентна ставка; ЗВСК – загальні витрати за кредитом; ЗРК – загальний розмір кредиту; t – строк кредитування у днях (п.1.3 Договору)
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору, у відповідності до п.1.6. Договору, включає суму кредиту, Комісію (якщо передбачена Договором), проценти за користування кредитом та складає відповідно до п. 1.6.1. Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 40 680,00 гривень.
Згідно п. 1.7. Договору загальні витрати за кредитом на дату укладення Договору включають Комісію, , проценти за користування кредитом та складають у відповідності до п.1.7.1 за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 31 680,00 гривень.
Згідно п. 2.1. Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Крім того, між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ОСОБА_1 07.05.2025 року укладено додатковий договір до договору № 5515020 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.05.2025 року.
Відповідно до умов додаткової договору сторони домовились збільшити суму кредиту на 4 000,00 гривень.
Згідно п. 1.3. Додаткового договору внести зміни в п. 1.2. Договору та викласти його в наступній редакції: На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити Комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 13 000,00 гривень.
Відповідно п. 1.3.1. Додаткового договору внести зміну в п. 1.4. Договору та викласти його у наступній редакції: Комісія за надання кредиту (з урахуванням Комісій за надання додаткових сум кредиту) становить 1 300,00 гривень. Тип Комісії (якщо передбачена Договором) – разова комісія, нараховується при наданні кредиту в дату надання кредиту та в дату надання додаткової суми кредиту (у разі укладання додаткового договору/угоди згідно з п. 1.2.1 Договору.
П. 1.6. Додаткового договору встановлено, що з врахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3 Додаткового договору) денна процентна ставка за Договором за стандартною процентною ставкою дорівнює 0,9762% (показник округлений до десятитисячних) та розрахована за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% = (45 684,00/13 000,00)/360x100%, де: ДПС – денна процентна ставка; ЗВСК – загальні витрати за кредитом; ЗРК – загальний розмір кредиту; t – строк кредитування у днях (п.1.3 Договору).
Згідно п.п. 1.8.-1.9. Договору обумовлено, що з врахуванням зміненої суми кредиту за Договором орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Додаткового договору складає за стандартною процентною ставкою 58684,00 гривень. Загальні витрати за кредитом на дату укладення цього Додаткового договору складають за стандартною процентною ставкою 45684,00 гривень.
За договором № 5515020 відповідачем частково сплачено заборгованість у розмірі 5175,86 грн., що додатково свідчить про визнання позичальником боргу.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 5515020 від 06.05.2025 року, загальною сумою 48520,13 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 12999,98 грн. та за відсотками – 29020,15 грн, а також штраф у розмірі 6500,00 грн.
Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Зі змісту ч. 1 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Згідно з п. 6, 12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину (позиція Верховного Суду у постанові № 524/5556/19 від 12.01.2021, у постанові №127/33824/19 від 07.10.2020).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У порушення договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд не враховує заперечення відповідача щодо неправомірності черговості стягнення з відповідача заборгованості за комісією та відсотками, оскільки дані умови передбачені договором та погоджені сторонами (п.п. 3.6.6, п.3.8 ), також, в першу чергу погашєтсья тіло кредиту та прострочені проценти, що визначено ст. 19 ЗУ "Про споживче кредитування".
Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача за договором позики № 5515020 від 06.05.2025 року підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 12999,98 грн., відсотки за користування кредитними коштами в сумі 29020,15 грн. 
Щодо вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості по штрафу відповідно до ст. 625 ЦКУ та комісії, суд зазначає наступне.
Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі викладеного, відсутні підстави для стягнення з відповідача 6500,00 грн штрафу, оскільки такі нараховані позивачем у період дії в Україні воєнного стану.
З огляду на вимоги ч.1ст.141 ЦПК України, виходячи із часткового задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2305,73 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.526,530,549,628,638,1048,1049,1050,1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платників податків: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код за ЄДРПОУ: 43170298, адреса: 01133, м. Київ, Печерський район, вулиця Алмазова Генерала, буд.13, оф.601) заборгованість за кредитним договором № 5515020 від 06.05.2025 року та додатковою угодою до договору № 5515020 від 07.05.2025 року в розмірі 42020 (сорок дві тисячі двадцять) гривень 13 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платників податків: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код за ЄДРПОУ: 43170298, адреса: 01133, м. Київ, Печерський район, вулиця Алмазова Генерала, буд.13, оф.601)суму сплаченого судового збору у розмірі 2305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 73 грн. 
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій ПІЧКУР