ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2026 Справа № 914/645/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Знетиняк Д.В.,
розглянувши матеріали справи за позовом: Компанії з обмеженою відповідальністю “ФЛАМЕКО” (FLAMECO Kft), Угорщина, Будапешт
до відповідача: Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Яц-Бол", с.м.т. Немирів Яворівського району Львівської області
про: стягнення 26 174,53 євро

Представники сторін:
від позивача: Забродський В.В. – адвокат, ордер на надання правничої допомоги серії АА № 1682786 від 26.02.2026; в режимі відеоконференції.
від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:
На адресу Господарського суду Львівської області в систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Компанії з обмеженою відповідальністю “ФЛАМЕКО” (FLAMECO Kft) до відповідача: Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Яц-Бол" про стягнення 26 174,53 євро.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026, справу № 914/645/26 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.03.2026, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 15.04.2026.
19.03.2026 представником позивача подано на адресу суду в систему “Електронний суд” клопотання (за вх. № 7992/26) про участь в судовому засіданні 15.04.2026 на 11:00 год. та усіх наступних засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.03.2026 постановлено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні 15.04.2026 та усіх наступних засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за вх. № 7992/26 від 19.03.2026 задоволити та забезпечити участь представника позивача в судовому засіданні, призначеному на 15.04.2026 на 11:00 год. та усіх наступних засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.
Протокольною ухвалою суду від 15.04.2026, продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/645/26 на тридцять днів, у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України, за ініціативою суду.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.04.2026, підготовче судове засідання призначено на 13.05.2026.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.05.2026, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/645/26 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 16.06.2026.
16.06.2026 представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті, яке проводилось в режимі відеоконференції, з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача заявив, що докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат будуть подані упродовж п`яти днів після ухвалення рішення суду.
16.06.2026 представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 10.03.2026 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи). 
Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до частин третьої та сьомої ст.120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу за адресою: 81013, Львівська область, Яворівський район, с.м.т. Немирів, вул. Магерівська, буд. 260, тобто за його місцезнаходженням, зазначеному у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.
Згідно відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № R067120199525, ухвалу суду від 10.03.2026 про відкриття провадження у справі №914/645/26, відповідачем отримано 17.03.2026 року (докази містяться в матеріалах справи).
Відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № R067149430447, ухвалу суду від 15.04.2026 про призначення справи до розгляду на 13.05.2026, відповідачем отримано 21.04.2026 року (докази містяться в матеріалах справи).
Згідно відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора №R067173322000, ухвалу суду від 13.05.2026 про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 914/645/26 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 16.06.2026, відповідачем отримано 16.05.2026 року (докази містяться в матеріалах справи).
Крім того, ухвала Господарського суду Львівської області від 13.05.2026 направлялась на адресу керівника відповідача – ОСОБА_1 - 81020, Львівська область, Яворівський район, с. Завадів.
Відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора №R067177948486, ухвалу суду від 13.05.2026, керівником відповідача отримано 26.05.2026 року (докази містяться в матеріалах справи).
Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.
Процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі, офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.
За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18).
З огляду на вказане вище, відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про час, дату та місце розгляду справи № 914/645/26 Господарським судом Львівської області.
Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі, офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.
Таким чином, в розумінні ст. ст. 120, 122, 242 ГПК України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
З огляду на викладене, суд встановив, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання сторонами своїх доводів, заперечень, відзиву, доказів тощо, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Беручи до уваги те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористався своїм правом на подання відзиву, не заперечив у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за його відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами, у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів. 
Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.
Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.
В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.
Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі №914/645/26. 

Позиція позивача.
Позивач, в обгрунтування позовних вимог зазначає про те, що 31 липня 2023 року між Компанією з обмеженою відповідальністю «ФЛАМЕКО» (FLAMECO Kft) – юридичною особою, що створена та діє відповідно до законодавства Угорщини та Спільним українсько-польським підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯЦ-БОЛ», укладено договір купівлі-продажу №01/2023. Позивачем, на виконання умов Договору купівлі-продажу №01/2023 від 31.07.2023 здійснено на користь відповідача попередню оплату товару у сумі 25 000,00 євро. Проте відповідач свої зобов`язання за укладеним Договором не виконав, партію товару позивачу не поставив, кошти не повернув.
Позивач зазначає, що оскільки відповідач у порушення умов Договору, а також приписів Цивільного кодексу України, отримавши суму попередньої оплати за партію товару, не передав товар у встановлений Договором строк, позивач заявляє стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 25 000,00 євро. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 26 174,53 євро, з яких: 25 000,00 євро - сума основного боргу (попередньої оплати) та 1 174,53 євро - 3% річних, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну-правничу допомогу. У позовній заяві позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції становить суму судового збору, та витрат на професійну правничу допомогу у орієнтовному розмірі 45 000,00 грн – 65 000,00 грн, виходячи з вартості години роботи адвоката у розмірі 3 500 грн / 1 година, 5 000 грн / судодень.

Позиція відповідача.
В судові засідання з розгляду даної справи відповідач не забезпечив явки повноважного представника, вимог ухвали суду від 10.03.2026 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно повідомлявся про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).
Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу за адресою: 81013, Львівська обл., Яворівський район, смт Немирів, вул. Магерівська, буд. 260, тобто за його місцезнаходженням, зазначеному у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.
Згідно відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № R067120199525, ухвалу суду від 10.03.2026 про відкриття провадження у справі №914/645/26, відповідачем отримано 17.03.2026 року (докази містяться в матеріалах справи).
Відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № R067149430447, ухвалу суду від 15.04.2026 про призначення справи до розгляду на 13.05.2026, відповідачем отримано 21.04.2026 року (докази містяться в матеріалах справи).
Згідно відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора №R067173322000, ухвалу суду від 13.05.2026 про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 914/645/26 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 16.06.2026, відповідачем отримано 16.05.2026 року (докази містяться в матеріалах справи).
Крім того, ухвала Господарського суду Львівської області від 13.05.2026 направлялась на адресу керівника відповідача – Пелещак Б.І. - 81020, Львівська область, Яворівський район, с. Завадів.
Відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора №R067177948486, ухвалу суду від 13.05.2026, керівником відповідача отримано 26.05.2026 року (докази містяться в матеріалах справи).
Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.
Таким чином, відповідач у даній справі повідомлявся судом завчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду даної справи, в розумінні ст.ст. 120, 122, 242 ГПК України.
Відповідач у визначеному законом порядку не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, визначеними ГПК України.
Крім того, явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, як вбачається із ухвал Господарського суду Львівської області, що постановлені у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.
31 липня 2023 року між Компанією з обмеженою відповідальністю «ФЛАМЕКО» (FLAMECO Kft) (покупець за договором, позивач у справі) – юридичною особою, що створена та діє відповідно до законодавства Угорщини та Спільним українсько-польським підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯЦ-БОЛ» (продавець за договором, відповідач у справі), укладено договір купівлі-продажу №01/2023 (надалі Договір купівлі-продажу).
Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу (в редакції Додаткового погодження №1 від 15.01.2024 до Договору), Продавець (Відповідач) погодився поставити Покупцеві (Позивачу) продукцію (іменована надалі «Товар»), що зазначається в Замовленні, яке є невід`ємною частиною Договору.
Згідно з п. 1.2. Договору купівлі-продажу, Покупець згоден прийняти та оплатити Товар у кількості та за цінами, що визначаються в Інвойсі, який є невід`ємною частиною Договору та відповідно до його умов.
Загальна сума контракту становить 500 000 євро (п. 2.1. Договору купівлі-продажу).
Умови оплати в Договорі купівлі-продажу №01/2023 від 31.07.2023 визначені наступні: п. 3.1 Договору - остаточна форма і строки розрахунку за Товар вказується в Інвойсі, який є невід`ємною частиною цього Контракту; п. 3.2 Договору - оплата здійснюється в євро, шляхом грошового переказу з банківського рахунку Покупця на банківський рахунок Продавця.
Пунктами 4.1., 4.2. Договору купівлі-продажу передбачено, що умови поставки визначаються згідно з міжнародними торговельними термінами Incoterms 2020 і вказуються в Інвойсі, який є невід`ємною частиною Контракту. Правила торговельних термінів Міжнародні торговельні терміни ("Incoterms 2020") мають обов`язковий характер для Сторін в рамках Договору.
Згідно з п. 4.3., 4.5. Договору купівлі-продажу, датою відвантаження Товару вважається дата транспортного документа (CMR). Товар вважається доставленим Продавцем і прийнятим Покупцем: - за кількістю - відповідно до супровідних документів; - за якістю - відповідно до сертифіката якості Продавця.
Термін дії Договору - до 31 грудня 2026 року (п. 7.3. Договору, п. 1.3. Додаткового погодження №1 від 15.01.2024).
09 серпня 2023 року позивачем було здійснено на користь відповідача попередню оплату товару у сумі 25 000,00 євро, що підтверджується випискою АТ «Райффайзен Банк» з банківського рахунку позивача, письмовим підтвердженням АТ «Райффайзен Банк» щодо переказу коштів, витягом (проводкою) з банківського рахунку позивача, які долучено до матеріалів справи.
15 та 16 січня 2024 року позивачем було надіслано електронною поштою та в подальшому передано відповідачу Замовлення №1 на поставку паркету дубового, розміром 500*70*22 мм, у кількості 700 кв.м. 
При цьому, сторони у п. 2 Додаткового погодження №1 від 15.01.2024 до Договору узгодили, що з метою високої ефективності у розв`язанні поточних проблем, пов`язаних із Договором, Сторони заявляють, що надіслані електронним листом документи дійсні до моменту отримання оригіналів, але не більше 180 календарних днів, після закінчення яких оригінали документів мають бути надані іншій Стороні.
З метою реалізації зазначеного Замовлення №1, 16 січня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаток №2 до Договору купівлі-продажу №01/2023, пунктом 1, якого сторони узгодили, що Продавець (Відповідач) продає, а Покупець (Позивач) купує Товар в кількості, за ціною та видом, що описані нижче (надалі іменується «Партія Товару»): паркет (код УКТЗЕД 4409 29920 0) розміром 22мм*70мм*500мм, кількістю 700 кв.м., вартістю 25 000,00 євро.
Відповідно до п. 2 Додатку №2 до Договору купівлі-продажу, поставка Партії Товару здійснюється на умовах Інкотермс 2020 FCA- за наступною адресою: Угорщина, Будапешт.
Поставка Партії Товару здійснюється на умовах передоплати. Розмір передоплати складає 100 (сто) відсотків вартості Партії Товару (п. 3 Додатку №2 до Договору).
Пунктом 4 Додатку №2 до Договору встановлено, що оплати здійснені за Договором до моменту підписання цього Додатку вважаються як попередні оплати партії товару, зазначеної в пункті 1 цього Додатку.
Пунктом 5 Додатку №2 до Договору сторони визначили строк поставки партії товару - протягом 1 (одного) року з дня попередньої оплати Покупцем Продавцю згідно з пунктами 3 та 4 Додатку.
Враховуючи те, що попередня оплата позивачем була здійснена 09.08.2023, відповідач зобов`язаний був поставити позивачу партію товару не пізніше 09.08.2024.
Проте, відповідач свої зобов`язання за Договором купівлі-продажу №01/2023 від 31.07.2023 не виконав, партію товару позивачу не поставив, що і слугувало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Оцінка суду.
Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні розумності та справедливості договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Як встановлено судом, 31 липня 2023 року між Компанією з обмеженою відповідальністю «ФЛАМЕКО» (FLAMECO Kft) та Спільним українсько-польським підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯЦ-БОЛ» укладено договір купівлі-продажу №01/2023.
Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу (в редакції Додаткового погодження №1 від 15.01.2024 до Договору) Продавець (Відповідач) погодився поставити Покупцеві (Позивачу) продукцію (іменована надалі «Товар»), що зазначається в Замовленні, яке є невід`ємною частиною Договору.
Згідно з п. 1.2. Договору, Покупець згоден прийняти та оплатити Товар у кількості та за цінами, що визначаються в Інвойсі, який є невід`ємною частиною Договору та відповідно до його умов.
09 серпня 2023 року позивачем було здійснено на користь відповідача попередню оплату товару у сумі 25 000,00 євро, що підтверджується випискою АТ «Райффайзен Банк» з банківського рахунку позивача, письмовим підтвердженням АТ «Райффайзен Банк» щодо переказу коштів, витягом (проводкою) з банківського рахунку Позивача, які долучено до матеріалів справи.
15 та 16 січня 2024 року позивачем було надіслано електронною поштою та в подальшому передано відповідачу Замовлення №1 на поставку паркету дубового, розміром 500*70*22 мм, у кількості 700 кв.м. 
При цьому, сторони у п. 2 Додаткового погодження №1 від 15.01.2024 до Договору узгодили, що з метою високої ефективності у розв`язанні поточних проблем, пов`язаних із Договором, Сторони заявляють, що надіслані електронним листом документи дійсні до моменту отримання оригіналів, але не більше 180 календарних днів, після закінчення яких оригінали документів мають бути надані іншій Стороні.
З метою реалізації зазначеного Замовлення №1, 16 січня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаток №2 до Договору купівлі-продажу №01/2023, пунктом 1, якого сторони узгодили, що Продавець (Відповідач) продає, а Покупець (Позивач) купує Товар в кількості, за ціною та видом, що описані нижче (надалі іменується «Партія Товару»): паркет (код УКТЗЕД 4409 29920 0) розміром 22мм*70мм*500мм, кількістю 700 кв.м, вартістю 25 000,00 євро.
Відповідно до п. 2 Додатку №2 до Договору купівлі-продажу, поставка Партії Товару здійснюється на умовах Інкотермс 2020 FCA- за наступною адресою: Угорщина, Будапешт.
Поставка Партії Товару здійснюється на умовах передоплати. Розмір передоплати складає 100 (сто) відсотків вартості Партії Товару (п. 3 Додатку №2 до Договору).
Пунктом 4 Додатку №2 до Договору встановлено, що оплати здійснені за Договором до моменту підписання цього Додатку вважаються як попередні оплати партії товару, зазначеної в пункті 1 цього Додатку.
Пунктом 5 Додатку №2 до Договору сторони визначили строк поставки партії товару - протягом 1 (одного) року з дня попередньої оплати Покупцем Продавцю згідно з пунктами 3 та 4 Додатку.
Враховуючи те, що попередня оплата була здійснена позивачем 09.08.2023, відповідач зобов`язаний був поставити позивачу партію товару не пізніше 09.08.2024.
Проте, відповідач свої зобов`язання за Договором купівлі-продажу №01/2023 від 31.07.2023 не виконав, партію товару позивачу не поставив.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За умовами ст.525 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо.
Згідно із ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 статті 662 ЦК України передбачено обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У разі відмови продавця передати проданий товар, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 665 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
За умовами ч.ч. 1,2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Стосовно стягнення суми боргу в іноземній валюті, суд зазначає наступне.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тобто, відповідно до чинного законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
У спірних правовідносинах позивачем є нерезидент (іноземна компанія), а тому на ці правовідносини поширюється спеціальне законодавство України, зокрема, Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність», який регулює порядок розрахунків в іноземній валюті та не поширює свою дію на правовідносини за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», експорт та імпорт товарів, капіталів та робочої сили належать до видів зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють в Україні суб`єкти цієї діяльності.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», усі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь- які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством, у тому числі заходами захисту, запровадженими Національним банком України відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції».
Статтею 5 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що гривня є єдиним законним платіжним засобом в Україні з урахуванням особливостей, встановлених частиною другою цієї статті, і приймається без обмежень на всій території України для проведення розрахунків. Усі розрахунки на території України проводяться виключно у гривні, крім розрахунків за іншими операціями, визначеними Митним кодексом України та або нормативно-правовими актами Національного банку України. Розрахунки за операціями, визначеними цією частиною, можуть проводитися в іноземній валюті, у гривні, а також у банківських металах.
Зі змісту Договору купівлі-продажу №01/2023 від 31.07.2023 вбачається, що валютою розрахунків між сторонами є євро (EUR).
Необхідно зазначити, що заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у Договорі, чинне законодавство не містить.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.
Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) та №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18).
Враховуючи те, що відповідач, отримавши суму попередньої оплати за партію товару, не передав товар у встановлений Договором та Додатком № 2 до нього строк, розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 25 000,00 євро на час ухвалення рішення судом, яка підлягає до стягнення на користь позивача з відповідача.
Щодо стягнення з відповідача 1 174,53 євро – 3% річних згідно приведених розрахунків, суд зазначає наступне.
Враховуючи те, що попередня оплата була здійснена позивачем 09.08.2023, відповідач зобов`язаний був поставити позивачу партію товару, згідно з укладеним Договором купівлі-продажу №01/2023 від 31.07.2023 та Додатком № 2 до даного Договору, не пізніше 09.08.2024. Відтак, відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 10.08.2024.
Як вбачається з долученого до матеріалів справи розрахунку, позивач здійснив нарахування 3% річних за період: з 10.08.2024 по 04.03.2026 із суми заборгованості 25 000,00 євро, згідно якого 3% річних становлять 1 174,53 євро.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних, є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).
Cплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, з урахуванням прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання з 10.08.2024, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних підлягають до задоволення повністю, а саме в заявленій позивачем сумі - 1 174,53 євро.
Станом на день ухвалення рішення у даній справі, доказів оплати відповідачем позивачу зазначених вище сум, як суми основної заборгованості (попередньої оплати) та 3% річних, а також доказів в спростування наведених обставин, сторонами, суду не надано.
Відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.
У матеріалах справи відсутні докази, що Договір купівлі-продажу №01/2023 від 31.07.2023 з додатками, визнавались судом недійсними чи неукладеними, договірними сторонами розірвані чи змінені не були.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Стандарт доказування “вірогідності доказів” на відміну від “достатності доказів”, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 25 000,00 євро - суми основної заборгованості (попередньої оплати) та 1 174,53 євро – 3% річних, є обгрунтованими і підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а тому підлягають до задоволення в даному розмірі і стягненню з відповідача на користь позивача.

Судові витрати.
Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, відтак, витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 849,11 грн. покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178, ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ст.ст. 236-241, 242, 327 ГПК України, суд –

УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з відповідача: Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Яц-Бол" (81013, Львівська область, Яворівський район, с.м.т. Немирів, вул. Магерівська, буд. 260; код ЄДРПОУ № 30909779) на користь позивача: КОМПАНІЇ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФЛАМЕКО» (FLAMECO Kft) (Угорщина, HU-1138 Будапешт, вул. Черхалом 5, 1-й поверх, номер 4 (HU-1138 Budapest, Cserhalom str. 5, 1st floor, door 4), ідентифікаційний код юридичної особи: 26228543-2- 41) 25 000,00 євро - сума основної заборгованості (попередньої оплати), 1 174,53 євро – 3% річних та 15 849,11 грн. понесених витрат на сплату судового збору.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.
4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 24.06.2026.

Суддя Долінська О.З.