ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року   Справа № 902/1151/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Крейбух О.Г. 
секретар судового засідання Дехтярук І.А.
за участю представників сторін:
від боржника: адвокат Марченко Максим Михайлович
арбітражна керуюча: Гапіна Наталія Вікторівна
від апелянта: адвокат Іванова Світлана Олександрівна
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30.03.2026 (суддя Лабунською Т.І., повний текст ухвали складено 08.04.2026)
у справі № 902/1151/25
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/1151/25 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.
До суду від АТ КБ "ПриватБанк" надійшли заява та уточнена заява про визнання грошових вимог до боржника.
Вказана заява обґрунтована невиконанням боржником свої кредитних зобов`язань. 
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.03.2026, серед іншого, відмовлено у задоволенні заяви АТ КБ "ПриватБанк" від 21.11.2025 про визнання грошових вимог до боржника, з урахуванням уточненої заяви від 12.03.2026. Встановлено перелік та розмір не визнаних судом вимог кредиторів боржника, зокрема, АТ КБ "ПриватБанк" з грошовими вимогами у розмірі 577 042, 54 грн.
Суд виснував про відмову у визнанні грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та заявленням їх після спливу позовної давності.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить останню скасувати в частині відхилення (невизнання) грошових вимог товариства до боржника у даній справі та ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги АТ КБ "Приват Банк" у розмірі 577 042, 54 грн, включити до реєстру вимог кредиторів вимоги у розмірі 418 505, 97 грн (друга черга), у розмірі 158 536,57 грн (третя черга) та судовий збір в сумі 4 844,80 грн - позачергово.
Аргументуючи доводи апеляційної скарги вказує, що вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 підтверджені рішеннями юрисдикційного органу, а саме заочним рішенням Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області по справі № 2-586/2012 від 13.07.2012. Зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України. Разом з цим вказує, що заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ "ПриватБанк" за Договором надання банківських послуг становить 11059,46 грн за прострочку зобов`язання.
Вважає, що вимоги АТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1 в загальному розмірі 577 042,54 грн та судовий збір по справі у розмірі 4 844,80 грн підлягають визнанню та внесенню до реєстру вимог кредиторів боржника у повному обсязі.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30.03.2026 у справі № 902/1151/25; апеляційну скаргу постановлено розглянути із повідомленням (викликом) сторін.
Від боржника та керуючої реструктуризацією боржника надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких не погоджуються із доводами апелянта та вказують, що місцевим господарським судом досліджено всі докази, подані сторонами у процесі розгляду заяви та надано їм вірну оцінку, а тому просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30.03.2026 у справі № 902/1151/25 - без змін.
В судовому засіданні присутні представники учасників справи про неплатоспроможність підтримали доводи, викладені у поданих ними процесуальних документах та надали усні пояснення.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Дослідивши матеріали справи № 902/1151/25 та проаналізувавши наявні докази, суд встановив наступне.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області суду від 16.10.2025, серед іншого, відкрито провадження у справі № 902/1151/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Гапіну Н.В.; призначено попереднє засідання. 
22.10.2025 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 .
До суду від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника в сумі 599 023,37 грн.
Ухвалою суду від 08.12.2025, серед іншого, призначено до розгляду в судовому засіданні заяву АТ КБ "ПриватБанк" від 24.11.2025 про визнання грошових вимог.
12.03.2026 до суду від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла уточнена заява з вимогами до боржника.
Вказана заява мотивована тим, що 02.08.2006 між АТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_1 02.08.2006 року укладено кредитний договір № VIM0AN00000780.
Згідно договору АТ КБ "Приват Банк" зобов`язався надати боржнику кредит у розмірі 7382 доларів США на термін до 01.08.2013, а боржник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.
Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 02.08.2006 по 01.08.2013 включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 9 992,91 доларів США (далі - кредит) на наступні цілі купівля автомобіля 7 382 доларів США, а також у розмірі 2 610,91 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3.,2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,88% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,25% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з 5 по 10 число кожного місяця.
АТ КБ "Приват Банк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі 9 992,87 доларів США.
Боржник не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № VIM0AN00000780.
АТ КБ "ПриватБанк" у зв`язку з порушенням боржником своїх зобов`язань за договором звернувся за захистом своїх прав до суду. Заочним рішенням Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області по справі № 2- 586/2012 від 13.07.2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору в сумі 8 794,46 доларів США, з яких: 4 772,83 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 377,79 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 521,43 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1 122, 41 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
На виконання вказаного рішення судом видано виконавчі листи від 04.08.2012. Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання становить 1 рік, тобто до 01.08.2013.
13.05.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Як вбачається з листа Могилів - Подільського відділу ДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області від 20.02.2026 № 9022/19.14-26, виконавчий лист у ВП № 37894711 повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна) - 28.08.2013.
Рішення в повному обсязі не виконано боржником.
У зв`язку з продовженням порушення зобов`язань за кредитним договором № VIM0AN00000780 від 02.08.2006 боржник станом на 15.10.2025 (дату, що передує даті відкриття провадження у справі про банкрутство), за розрахунками Банку має заборгованість - 13 426,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 21.11.2025 (42,1549 грн за 1 долар США) становить 565 983,08 грн, яка складається з наступного:
- 4 657,49 доларів США, що становить еквівалент 196 336,03 грн - заборгованість за тілом кредиту;
- 4 297,91 доларів США, що становить еквівалент 181 177,97 грн - заборгованість за процентами;
- 3 691 доларів США, що становить еквівалент 155 593,74 грн - пеня;
- 779,87 доларів США, що становить еквівалент 32 875,34 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.
Крім того, ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, який укладено шляхом підписання боржником відповідної заяви і складається з цієї заяви, пам`ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг і тарифів Банку.
Так, 10.11.2005 ОСОБА_1 отримав кредитну картку Універсальна № 5457082903924996 з початковим кредитним лімітом 1500 грн, який неодноразово змінювався, що підтверджується довідкою про видані кредитні картки, довідкою про зміни умов кредитування.
Таким чином, Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав боржнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Боржник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.
Але в процесі користування кредитним рахунком боржник не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.
12.07.2006 боржник підписав заяву, відповідно до якої на його кредитній картці був встановлений кредитний ліміт 10 000 грн, та приєднався до умов та правил надання банківських послуг.
Пізніше, 18.07.2013 боржник підписав анкету - заяву про приєднання до умов і правил надання послуг, та 25.12.2021 боржник підписав анкету - заяву про приєднання до умов і правил надання послуг, якою підтвердив, зокрема, що підписанням цієї анкети-заяви він відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк" (далі - Умови та правила), які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цього документа, згодна з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складають договір банківських послуг. Також підтвердив, що він ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщені на офіційному сайті банку https://privatbank.ua/terms, пам`яткою клієнта, тарифами та отримала їх примірник шляхом самостійного роздрукування. Погоджується зі збільшеним строком позовної давності 15 років, зазначеним в Умовах та правилах.
Заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ "ПриватБанк, за договором надання банківських послуг становить 11 059,46 грн, яка складається з:
- 5 885,66 грн - заборгованості за тілом кредиту;
- 2 230,97 грн - заборгованість за простроченими відсотками;
- 2 942,83 грн - пеня.
Враховуючи наведене, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ "ПриватБанк", яку останній просить визнати, становить 577 042,54 грн.
Боржник, згідно заяви від 10.12.2025 просив суд застосувати позовну давність до грошових вимог та відмовити у визнанні грошових вимог кредитора.
Керуючий реструктуризацією боржника згідно відзиву (повідомлення) про розгляд заяви АТ КБ "ПриватБанк" від 08.02.2026 грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" не визнав з тих підстав, що останнім було пропущено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 01.08.2012 № 2-586/2012 на суму 8 794,46 доларів США та виконавчого листа від 01.08.2012 № 2-586/2012 на суму судового збору в розмірі 702,68 грн, виданих на підставі заочного рішення Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області по справі № 2-586/2012 від 13.07.2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № VIM0AN00000780 від 02.08.2006, можливість кредитора стягнути у судовому провадженні у процедурі банкрутства заборгованість за кредитним договором № VIM0AN00000780 від 02.08.2006 була вичерпана після закінчення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання - 01.08.2013.
Щодо вимог АТ КБ "ПриватБанк" за договором про надання банківських послуг на суму 11 059,46 грн, то керуючий реструктуризацією вказував про неможливість використання боржником кредитної картки Універсальна № 5457082903924996 з терміном дії до 11/11 (листопад 2011) поза межами строку дії. Водночас заявником не надано в доказів що була видана інша карта по вказаному банківському кредиту. Отже вважає, що якщо виходити із строку дії карти листопад 2011, кредитор дізнався про порушення свого права одержати виданий боржнику кредит, а відтак з зазначеної дати 30.11.2011 почався перебіг позовної давності на звернення до суду з вимогами про стягнення з боржника заборгованості по кредиту, та відповідно сплинув такий строк 30.11.2014. При цьому, заяву про визнання кредиторських вимог до боржника кредитором подано до господарського суду 23.11.2025. Доказів на підтвердження зупинення або переривання перебігу строку позовної давності кредитором не надано.
За таких обставин, керуюча реструктуризацією вважає безпідставними вимоги Банку за Договором про надання банківських послуг на суму 11 059,46 грн.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 6 ст. 12 ГПК України передбачено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Грошове зобов`язання (борг), згідно абз. 5 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно - правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
Згідно ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.
Частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Адміністратор за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор, подає заяву з вимогами до боржника з урахуванням вимог статті 93-1 цього Кодексу. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів.
Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.
Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.
Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.
Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором - заявником грошових вимог. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.
Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно - правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19).
Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18).
Так, 02.08.2006 між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № VIM0AN00000780 (надалі - договір).
У зв`язку із систематичним невиконанняv ОСОБА_1 умов договору, АТ КБ "Приватбанк" звернувся до Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області, заочним рішенням Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.07.2012 у справі за № 2-586/2012 позов АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково та вирішено стягнути з останнього на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору в сумі 8 794,46 доларів США з яких: 4 772,83 доларів США - заборгованість за кредитом, 2 377,79 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 521,43 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1 122,41 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також судові витрати в сумі 702,68 грн (надалі за текстом – заочне рішення).
Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області видано виконавчий лист від 01.08.2012 № 2-586/2012 на суму 8 794,46 доларів США та виконавчий лист від 01.08.2012 № 2-586/2012 на суму судового збору в розмірі 702,68 грн, як на виконання заочного рішення.
В силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 за № 606-XIV (надалі – Закон № 606-XIV) (у редакції, чинній на день ухвалення рішення суду та видачі виконавчих листів) у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону № 606-XIV виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом 1 року, якщо інше не передбачено законом.
Зазначені виконавчі листи містять застереження про те, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання становить 1 рік.
Як вбачається із листа Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів - Подільському районі Вінницької області від 20.02.2026 № 9022/19.14-26 виконавчий документ у ВП № 37894711 повернутий стягувачеві за п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна) - 28.08.2013. Стан ВП № 37894711 від 13.05.2012 - завершений.
Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
В силу вимог ст. 23 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:
1) пред`явленням виконавчого документа до виконання;
2) частковим виконанням рішення боржником;
3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 цього Закону).
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (ч. 3 ст. 23 цього Закону).
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Як вбачається із змісту виконавчих листів, рішення по справі набрало законної сили 31.07.2012.
Отже, строк пред`явлення зазначених виконавчих листів розпочався 01.08.2012.
Згідно даних ВП - спецрозділ, наданих листом Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів - Подільському районі Вінницької області від 20.02.2026 № 9022/19.14-26 щодо ВП № 37894711, виконавчий лист від 01.08.2012 № 2-586/2012 надійшов до державного виконавця 13.05.2013, тобто через 286 днів після його видачі, а повернутий стягувачу 28.08.2013. 
Тобто після переривання строку пред`явлення до виконання у АТ КБ "ПриватБанк" залишалось 79 днів (365-286 днів) для повторного пред`явлення до виконання - до 15.11.2013.
Водночас, АТ КБ "ПриватБанк" не надано документального обґрунтування, що зазначені виконавчі листи були пред`явлені до виконання до 15.11.2013.
Отже, АТ КБ "ПриватБанк" пропустив строк пред`явлення виконавчих листів до виконання.
У відповідності до приписів п. 1 ч. 1 статті 26 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.
Слід зазначити, що вимога, з якою кредитор звертається у справу про неплатоспроможність має бути дійсною, адже відповідно до ч. 1 ст. 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Отже, відмова у прийнятті до виконання рішення суду прийнятого в позовному провадженні не може мати наслідком його допуск до виконання у судовій процедурі банкрутства. Учасники судового провадження вправі очікувати однакового застосування наслідків пропуску пред`явлення до виконання наказу (виконавчого листа) суду як у позовному провадженні так у провадженні у справі про банкрутство.
Протилежне буде порушувати принцип рівності прав сторін на стадії виконання судового рішення та принцип правової визначеності.
Закінчення строку пред`явлення виконавчих документів на примусове виконання судового рішення і не поновлення цього строку, у встановленому законом порядку, позбавляє можливості визнання кредиторських вимог (за вказаним судовим рішенням) у справі про банкрутство. 
Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 909/1347/19, від 13.12.2022 у справі № 910/1959/22.
Враховуючи те, що заявником було пропущено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 01.08.2012 № 2-586/2012 на суму 8 794,46 доларів США та виконавчого листа від 01.08.2012 № 2-586/2012 на суму судового збору в розмірі 702,68 грн, виданих на підставі заочного рішення Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області по справі № 2- 586/2012 від 13.07.2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № VIM0AN00000780 від 02.08.2006, можливість кредитора стягнути у судовому провадженні у процедурі банкрутства заборгованість за кредитним договором № VIM0AN00000780 від 02.08.2006 була вичерпана після закінчення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання - 15.11.2013.
Посилання апелянта на те, що судове рішення є обов`язковим до виконання навіть після вичерпання порядку його виконання колегія суддів відхиляє, оскільки згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням.
У постанові Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 916/735/23 зазначено, що можливість примусового стягнення кредитором заборгованості, щодо стягнення якої ухвалено судове рішення, вичерпується після закінчення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа на виконання вказаного рішення, якщо такий строк не було поновлено в установленому законом порядку.
У такому випадку до відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку за судовим рішенням) не можуть бути застосовані судові процедури, передбачені КУзПБ для забезпечення примусового стягнення заборгованості, що позбавляє можливості визнання кредиторських вимог (за вказаним судовим рішенням) у справі про банкрутство.
Натомість ігнорування при визнанні грошових вимог кредитора до боржника обставин закінчення та непоновлення строку пред`явлення до виконання наказу щодо їх стягнення означало б надання стягувачу можливості безпідставно уникнути законодавчої вимоги щодо вказаного строку та призвело б до безпідставного перебування боржника у невизначеному стані понад встановлений Законом час, що порушило б принцип правової визначеності як один із основоположних аспектів верховенства права.
Подібна за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 909/1347/19, від 13.12.2022 у справі № 910/1959/22, від 26.03.2024 у справі № 910/6702/22.
Оскільки строк пред`явлення виконавчих листів до виконання становить 1 рік, то враховуючи наведене, АТ КБ "ПриватБанк" звернулося про визнання грошових вимог за судовим рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області по справі № 2-586/2012 вже після спливу строку позовної давності. 
За вказаного, нараховані АТ КБ "ПриватБанк" по кредитному договору № VIM0AN00000780 від 02.08.2006 відсотки та пеня також заявлені з пропуском строку позовної давності.
Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відтак суд обґрунтовано виснував, що АТ КБ "ПриватБанк" пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав і, за наявності відповідної заяви боржника, остання підлягає задоволенню.
Також із заяви АТ КБ "ПриватБанк" про визнання кредиторських вимог вбачається, що 10.11.2005 року ОСОБА_1 отримав кредитну картку Універсальна № 5457082903924996 з початковим кредитним лімітом 1500 грн.
У відповідності до довідки реєстровий номер № 0000004947856443 від 18.11.2025 ОСОБА_1 було видано лише одну кредитну карту № НОМЕР_1 з терміном дії до 11/11 (листопад 2011 року).
Отже, якщо виходити із строку дії карти - листопад 2011 року, кредитор дізнався про порушення свого права одержати виданий відповідачу кредит, а відтак із зазначеної дати (30.11.2011) почався перебіг позовної давності на звернення до суду з вимогами про стягнення з боржника заборгованості по кредиту та відповідно сплинув такий строк 30.11.2014.
Заяву про визнання кредиторських вимог до боржника кредитором подано до господарського суду 23.11.2025. Доказів на підтвердження зупинення або переривання перебігу строку позовної давності заявником не надано. 
Подана Банком заява також не містить доказів укладення сторонами письмового договору про збільшення позовної давності, а посилання на підписання анкети – заяви від 18.07.2013 та від 25.12.2021 не може слугувати доказом збільшення строку позовної давності, оскільки така заява підписана щодо інших відносин та в період після закінчення строків по попереднім правовідносинам.
В силу ст. 73, 74, 76 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наведені в апеляційній скарзі аргументи скаржника суд вважає не обґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Вінницької області від 30.03.2026 у справі № 902/1151/25 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві та підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30 березня 2026 року у справі № 902/1151/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу № 902/1151/25 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "26" червня 2026 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М. 

Суддя   Розізнана І.В. 

Суддя   Крейбух О.Г.