Справа № 462/3380/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючого-судді   Палюх Н.М.
при секретарі   Гащук А.Р.
з участю представника позивача Новікова С.В.
представника відповідача   Гонсьор Д.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Другої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області про скасування заборони відчуження нерухомого майна,
встановив:
Позивач 17 квітня 2026 року звернувся у суд з позовом до відповідачів про скасування заборони відчуження нерухомого майна, в якому просить скасувати заборону відчуження нерухомого майна, накладену 26.04.1995 державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М. (реєстраційний номер обтяження 4544025) та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформацію щодо вказаного обтяження. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 26.04.1995 між ним та його дідом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено Договір довічного утримання, за умовами якого йому у власність передана квартира АДРЕСА_1 , а він у свою чергу зобов`язався надавати ОСОБА_2 довічне матеріальне забезпечення. Разом із посвідченням договору довічного утримання було накладено заборону відчуження цієї квартири. На підставі звернення мешканців будинку АДРЕСА_2 (у тому числі за зверненням його батька ОСОБА_3 , який діяв від його імені) 15.05.2009 за №5/18515 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» був підготовлений висновок про визначення ідеальних часток між співвласниками, відповідно до якого його частка становить 111/1000 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_2 . 07.08.2009 йому видано Свідоцтво про право власності на частку вказаного житлового будинку. У 2025 році у нього виникла необхідність розпорядитись належним йому майном, а саме 111/1000 частин будинку АДРЕСА_1 , однак йому повідомлено про неможливість здійснення дії з відчуження майна через наявність заборони відчуження, накладеної 26.04.1995 державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрованої у реєстрі за №168. Він звернувся із відповідною заявою до Другої Львівської державної нотаріальної контори, однак отримав повідомлення про необхідність звернення до суду, оскільки квартири АДРЕСА_1 не існує, а фактично існує об`єкт 111/1000 часток житлового будинку АДРЕСА_3 . Окрім цього, 15.04.2026 ним отримано Рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій з підстав того, що документи подані до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав. Відтак, єдиним способом відновлення порушених прав є звернення до суду із даним позовом. За наведеного просить позов задовольнити.
20 квітня 2026 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання /а.с.39/.
22 квітня 20026 року на адресу суду надійшов відзив Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що предметом судового оскарження є скасування реєстраційних дій, які не були вчинені державним реєстратором управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, такі вчинені – посадовою особою Другої Львівської державної нотаріальної контори, а управління є окремим суб`єктом та не несе відповідальності за дії, вчинені іншими органами публічної влади. Управління державної реєстрації не є належним відповідачем у справі про скасування заборони відчуження нерухомого майна. Порушення прав позивача з боку управління немає, йде мова про фактичне виконання рішення суду у майбутньому. Також звертає увагу суду, що позивач звертався до Управління із заявою про скасування заборони відчуження об`єкта нерухомого майна. За результатом розгляду поданої заяви державний реєстратор прийняв рішення про відмову у вчиненні реєстраційних дій від 09.04.2026 за № 84218748, оскільки встановив, що документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса /а.с.49-51/. 
Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 27 травня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с.80-81/. 
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві, просив такий задовольнити. 
Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову в частині вимог до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради заперечила, з підстав, аналогічних викладеним у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити у частині позовних вимог до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради.
Представник відповідача Другої львівської державної нотаріальної контори Львівської області у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причини неявки не повідомили, надіслав лист про розгляд справи без його участі. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку. 
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно роз`яснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, - позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Тому суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення з вимогою про скасування обтяжень майна в порядку позовного провадження, оскільки такий спосіб захисту порушеного права визначений цивільним законодавством.
Судом встановлено, що 26.04.1995 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір довічного утримання, посвідчений 26.04.1995 державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований у реєстрі за №1-2101 /а.с.15-16/, згідно з яким ОСОБА_2 передав у приватну власність ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зазначену квартиру прийняв і зобов`язався надавати ОСОБА_2 довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги, вартість матеріального забезпечення встановлена ними у розмірі 400 000 карбованців у місяць. 
Окрім цього, у цьому ж Договорі державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням цього договору довічного утримання накладається заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, яка належить ОСОБА_2 , до припинення чи розірвання договору довічного утримання, зареєстрованого у реєстрі за №168.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.19/.
Згідно з Реєстраційним посвідченням №1632 від 25.05.1995, Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що квартира, розташована у м.Львові, складається з двох житлових кімнат, площею 36,8 кв.м по АДРЕСА_2 в цілому зареєстрована за ОСОБА_1 , на праві особистої власності на підставі Договору довічного утримання, посвідченого 2-ю Львівською держнотконторою №1-2101 від 26.04.1995 /а.с.17/.
Відповідно до Наказу №480 від 06.09.2007 Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради "Про зняття з балансу міської ради житлових будинків, у яких приватизовано житло", знято з балансу міської ради житловий будинок АДРЕСА_4 , загальною площею 374,3 кв.м. /а.с.18/.
Згідно з Висновком про визначення ідеальних часток між співвласниками №5/18515 від 15.05.2009, складеного Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», співвласник ОСОБА_1 займає кв. АДРЕСА_2 , а саме такі приміщення: 3-1/4.5 кв.м (коридор), 3-2/20.0 кв.м (житлова), 3-3/16.8 кв.м (житлова), 3-4/5.8 кв.м (кухня), 3-5/2.7 кв.м (ванна) загальною площею 49.8 кв.м, житлова площа 36,8 кв.м, та сарай літ.Е, що складають 11.1% від всього будинку, або 111/1000 ідеальних часток. Приміщення І/2.1 кв.м (тамбур), ІІ/10.0 кв.м (сходова клітка), ІІІ/12.6 кв.м (сходова клітка) у спільному користуванні всіх співвласників . Примітка: відмостка І, ворота №1 та огорожі №3,4 спільного користування у розрахунок не включено /а.с.21-23/. 
Розпорядженням №507 від 24.06.2009 Залізничної районної адміністрації затверджено Висновок Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» «Про визначення ідеальних часток між співвласниками будинку АДРЕСА_3 » /а.с.24-27/.
Відповідно до Наказу №1763-Ж3 від 07.08.2009 «Про оформлення права приватної власності спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_4 » Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради наказано оформити право приватної спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 399,1 кв.м, житловою площею 277,4 кв.м, згідно з технічним паспортом, співвласникам, в тому числі і ОСОБА_1 – 111/1000 ідеальних часток будинку /а.с.28-29/.
07.08.2009 ОСОБА_1 , на підставі Наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 07.08.2009 №1763-Ж-2, видане Свідоцтво про право власності на частину житлового будинку, яким Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради посвідчило, що 111/1000 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_3 дійсно належать ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності. В цілому складається з житлового будинку загальною площею 399,1 кв.м, житловою площею 277,4 кв.м. У спільному користуванні приміщення І (тамбур) площею 2.1 кв.м, приміщення ІІ (сходова клітка) площею 10,0 кв.м, приміщення ІІІ (сходова клітка) площею 12,6 кв.м /а.с.30/.
Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23939258 від 24.09.2009, 111/1000 частки будинку АДРЕСА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності /а.с.31/.
Згідно з Довідкою №Ф 4115 від 13.10.2025, виданою Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_1 в тому, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012, житловий будинок АДРЕСА_3 зареєстрований в тому числі і 111/1000 ідеальних часток за ОСОБА_1 . Відомості про видачу дублікатів правовстановлюючих документів, обтяження та заборони на вищевказаний будинок станом на 29.12.2012 в інвентаризаційній справі бюро відсутні /а.с.32-33/.
Відповідно до Листа №54/01-21 від 14.01.2026 «Про надання інформації» Львівський державний нотаріальний архів повідомляє, що за наявними архівними даними Договір довічного утримання, посвідчений Другою львівською державною нотаріальною конторою 26.04.1995 за реєстровим №1-2101, не скасований, у нотаріальному порядку не розривався, рішення суду про визнання його недійсним чи частково недійсним немає. Відмітка про зняття заборони відсутня /а.с.34/.
Згідно з Рішенням №84218748 від 09.04.2026 державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління Державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Паньків В.М. розглянув заяву від 09.04.2026 за реєстраційним номером 72453887, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови у проведенні реєстраційних дій, а саме, що документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав. Окрім цього, зазначає, що заявником подано заяву про державну реєстрацію прав (припинення обтяження речового права) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Номер відомостей обтяження, вказаний у поданій заяві (168) не відповідає реєстраційному номеру обтяження інформації з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (4544025). Заяву про державну реєстрацію прав подано уповноваженою особою на підставі довіреності від 20.02.2023, серія та номер:418, видавник Чорний І.О., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу. У поданій довіреності відсутні повноваження представника на здійснення державної реєстрації прав на припинення обтяження за вище вказаним об`єктом нерухомого майна /а.с.35-36/.
Відповідно до Повідомлення про звернення до суду №237/01-06 від 04.03.2026 завідувач Другої львівської державної нотаріальної контори на звернення ОСОБА_1 про зняття заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , після смерті його дідуся ОСОБА_2 повідомляє, що відповідно до діючого законодавства України, з моменту нотаріального посвідчення договору довічного утримання та проведення державної реєстрації на предмет договору, яке є нерухоме майно, у набувача за договором право власності на таке майно виникає з дня його реєстрації, але право розпоряджатися цим майном у набувача виникає тільки після смерті відчужувача, тому за договором довічного утримання процедура зняття заборони має свої особливості, до оригіналу свідоцтва про смерть відчужувача необхідно додати договір довічного утримання. При знятті заборони на примірнику правочину, що залишається у справах нотаріуса проставляється відмітка про зняття заборони, дата, підпис нотаріуса та печатка. Коли на майно накладено заборону на його відчуження, то власник конкретного об`єкта нерухомого майна не може розпорядитися ним, оскільки не має одного з елементів права власності – розпорядження цим майном. Виходячи з алгоритму дій, які він вчинив після смерті ОСОБА_2 стосовно нерухомого майна, яке є предметом Договору довічного утримання, посвідченого Ленишин У.М., державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори 26.04.1995, зареєстрованого у реєстрі за №1-2101, не звернувшись до нотаріуса за зняттям заборони, накладеної державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М. та зареєстрованої у реєстрі за №168, встановлено порушення чинного законодавства. За вищевказаним договором довічного утримання предметом договору є квартира, яка належала відчужувачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Бюро приватизації житла Львівського відділу залізниці м. Львів 25.06.1993. Квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", загальною площею 49,8 кв.м., складається з двох кімнат та кухні. На підставі вищевказаного договору довічного утримання, він отримав Реєстраційне посвідчення про реєстрацію права особистої власності в цілому на своє ім`я на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , видане Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 25.05.1995, записаного в реєстрову книгу №5, за реєстровим №1632. Виходячи з того, відповідно до діючого законодавства України, він отримав на законних підставах право особистої власності в цілому на вищевказану квартиру АДРЕСА_1 , але за деякий термін часу, не звернувшись до нотаріуса, який діє від імені держави та забезпечує юридично доведені факти права власності на нерухоме майно з питань зняття заборони з квартири загальної площі 49,8 кв.м, яка є предметом договору довічного утримання, змінив об`єкт нерухомого майна та форму власності, що привело до правових наслідків. Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів /а.с.8-10/.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.04.2026 №472978093 на квартиру АДРЕСА_1 накладено заборону (архівний запис) відчуження об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4544025, підстава обтяження: договір довічного утримання, 1-2101, 26.04.1995 /а.с.37/.
Відповідно до положень ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст.321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положенням ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з постановою Верховного Суду України від 15.05.2013 в справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.
У відповідності до п.п.74, 75 Порядку державної реєстрації правна нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових правна нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 311 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV зі змінами, державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення.
Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.
З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача не можливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна і саме на державного реєстратора покладено обов`язок вносити відомості щодо обтяжень до зазначеного реєстру.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №82614016/16, від 11.02.2019 року у справі №2а-204/1).
Зазначена норма матеріального права визначає правовласника, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому немає значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-709цс16).
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи та те, що наявність заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює розпорядження даним майном, а Друга Львівська державна нотаріальна контора, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як власник нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, а відтак суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити.
На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 391, 755-757 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 81, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд-
у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Скасувати запис про заборону відчуження нерухомого майна, накладену 26.04.1995 державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М. (реєстраційний номер обтяження 4544025) та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження 4544025.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 17 червня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, ЄДРПОУ 26526811, знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 299.
Відповідач: Друга Львівська державна нотаріальна контора Львівської області, ЄДРПОУ: 02899387, знаходиться за адресою: м.Львів, вул. С.Бандери, 3.

Суддя: