ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 921/110/23(921/729/23)	
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя Желік М.Б. 
судді Галушко Н.А.
Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіерра" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана О.І. від 07.05.2026 (вх. №01-05/1410/26 від 07.05.2026)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2026 (повне рішення складено 17.04.2026, суддя Руденко О.В.)
у справі: №921/110/23 (921/729/23)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" 
до відповідача: ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості в сумі 389 000,00 грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги №12/02/2021 від 12.02.2021
в межах справи №921/110/23 про банкрутство ТзОВ "ТІЕРРА" 

за участю представників:
від позивача: адвокат Марчук Г.В. (в режимі відеоконференції);
від відповідача: адвокат Яворський А.В. (в режимі відеоконференції);

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2026 у справі №921/110/23 (921/729/23) та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТІЕРРА” 389 000,00 грн. заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги №12/02/21 від 12.02.2021.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 05.05.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Галушко Н.А., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 03.06.2026.
28.05.2026 відповідач подав суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№01-04/4528/26).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 задоволено клопотання відповідача про участь представника у справі в режимі відеоконференції.
В судовому засіданні 03.06.2026 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, надав суду пояснення щодо викладених в ній доводів, просив оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, надавши суду свої пояснення, просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши пояснення представників, після судових дебатів, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та в порядку, визначеному у ст.219 ГПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 10.06.2026.
В судовому засіданні 10.06.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід скасувати з прийняттям нового судового рішення, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог, заперечень відповідача та рішення суду першої інстанції.

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/110/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіерра» (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, 14, код 42486103).
Так, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2023 відкрито провадження у справі №921/110/23 про банкрутство ТзОВ «Тіерра», введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2023 у справі №921/110/23 припинено повноваження керівника ТзОВ «Тіерра» громадянина України ОСОБА_2 та покладено виконання обов`язків керівника боржника на розпорядника майна – арбітражного керуючого Демчана О.І.
Постановою Господарського суду Тернопільської області від 25.06.2024 у справі №921/110/23 ТзОВ «Тіерра» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.

31.10.2023 ТзОВ «Тіерра» в особі розпорядника майна (особи, на яку покладено виконання обов`язків керівника боржника) арбітражного керуючого Демчана О.І. в межах справи про банкрутство звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів в розмірі 389 000,00 грн. заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги №12/02/2021 від 12.02.2021.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в ході здійснення процедури розпорядження майном з виписки по рахунку боржника, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» було встановлено, що у період з 12.02.2021 до 23.02.2021 ТзОВ «Тіерра» перерахувало на банківську картку відповідача грошові кошти на загальну суму 404 000,00 грн. з призначеннями платежу «надання поворотної фінансової допомоги згідно з договором від 12.02.2021» (всього 10 платежів).
За результатами аналізу виписок по усіх рахунках, які мав боржник в банківських установах в період з дати здійснення зазначених платежів по дату видачі таких виписок (травень 2023 року), розпорядник майна виявив, що 24.04.2023 ОСОБА_3 перерахувала на користь позивача 15 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата зг договору №12/02/2021 від 12.02.2021 року, ОСОБА_4 ». Будь-яких інших доказів повернення наданої поворотної фінансової допомоги арбітражний керуючий не виявив.
У відповідь на вимогу розпорядника майна повернути кошти відповідачка листом від 20.09.2023 повідомила, що дійсно отримала відповідно до умов договору про надання поворотної фінансової допомоги №12/02/21 від 12.02.2021 кошти в розмірі 404 000,00 грн., надала копію цього договору та надала квитанції до прибуткових касових ордерів, виданих за період з 30.07.2021 до 02.01.2023 на загальну суму 389 000,00 грн. як підтвердження повернення коштів готівково.
Проте, з виписок по рахунках боржника виявлено відсутність будь-яких операцій із зарахування готівкових коштів на рахунки боржника і відсутність будь-якого руху коштів по рахунках після 2022 року, відтак за доводами позивача надані відповідачкою квитанції до прибуткових касових ордерів не підтверджують факту повернення отриманих коштів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22.11.2023 відкрито провадження у справі №921/110/23 (921/729/23) постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Після відкриття провадження сторона відповідачки повідомила суд, що ОСОБА_3 06.11.2021 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_6 (що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, довідки про місце проживання особи, картки платника податків та паспорта громадянина України).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідачки зазначав, що учасниками договірних відносин було погоджено повернення фінансової допомоги, як шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача, так і внесення грошових коштів в касу товариства, відтак, погашення спірного боргу відбулося шляхом внесення коштів в касу позивача, що засвідчується квитанціями до прибуткових касових ордерів №1 від 30.07.2021, №2 від 03.10.2022, №5 від 05.10.2022, №8 від 06.10.2022, №9 від 14.12.2022, №12 від 16.12.2022, №14 від 29.12.2022, №1 від 02.01.2023, №3 від 03.02.2023.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи, стверджуючи, що підписи, які проставлені на квитанціях, вчинені відмінними від уповноважених на підписання таких осіб документів, як то керівники Товариства ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
До клопотання позивач додав копії документів боржника, на яких проставлено підписи керівників товариства, що на думку розпорядника майна, візуально відрізняються від підписів цих осіб, проставлених на квитанціях до прибуткових касових ордерів.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02.05.2024, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.10.2024, призначено комплексну почеркознавчу та технічну експертизу документів, на вирішення якої поставлено наступні питання:
- Чи виконано підписи в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 30.07.2021 ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )?
- Чи виконано підписи в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанцій до прибуткових касових ордерів №2 від 03.10.2022, № 5 від 05.10.2022, № 8 від 06.10.2022 ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )?
- Чи виконано підписи в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанцій до прибуткових касових ордерів №9 від 14.12.2022, № 12 від 16.12.2022, № 14 від 29.12.2022, № 1 від 02.01.2023, № 3 від 03.02.2023 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 )?
- Яка абсолютна давність виконання підписів в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанцій до прибуткових касових ордерів №1 від 30.07.2021, №2 від 03.10.2022, № 5 від 05.10.2022, № 8 від 06.10.2022, №9 від 14.12.2022, № 12 від 16.12.2022, № 14 від 29.12.2022, № 1 від 02.01.2023, № 3 від 03.02.2023?

У складеному за результатами експертизи висновку експертів Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України №2663/25-34/2664/25-32 від 20.01.2026 на поставлені судом питання, зазначено, що у досліджуваній квитанціях прибуткових касових ордерів №1 від 30.07.2021, №2 від 03.10.2022, №5 від 05.10.2022, №8 від 06.10.2022, №9 від 14.12.2022, №12 від 16.12.2022, №14 від 29.12.2022, №1 від 02.01.2023, №3 від 03.02.2023, відсутні ознаки штучного зістарювання документів. Разом з тим, на питання «чи виконано підписи в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» на квитанціях ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_2 та «Яка абсолютна давність виконання підписів в графах «Головний бухгалтер» та «Касир», експертами не вирішувалось у зв`язку з відсутністю у розпорядженні порівняльного матеріалу зі зразками колишніх керівників ТзОВ «ТІЕРРА».

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржене рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, керувався такими висновками:
- самі лише твердження позивача про те, що надані відповідачкою оригінали квитанцій до прибуткових касових ордерів на загальну суму 389 000,00 грн та заяви свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 (колишніх керівників ТзОВ «ТІЕРРА») є неналежними та недопустимими докази судом оцінюються критично, адже містять обов`язкові реквізити та підписи, котрі засвідчені печаткою ТзОВ «ТІЕРРА», що узгоджується з приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV та п. 25 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (в редакції, що затверджена постановою Правління НБУ від 29 грудня 2017 року № 148);
- матеріали справи не містять доказів втрати позивачем печатки та доказів наявності звернення до правоохоронних органів за фактом незаконного її використання;
- неналежне ведення бухгалтерського чи податкового обліку позивачем, як і не передача його посадовими особами арбітражному керуючому документів, як то касової книги та відривної частини касових ордерів, свідчить лише про протиправні дії боржника та його посадових осіб, та жодним чином не спростовує договірних відносин між учасниками цього спору, та проведення ними господарських операцій на їх виконання;
- відповідач надала копії заяв свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (засвідчені приватними нотаріусами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ), які підтвердили про свою обізнаність із змістом ст. 384 КК України щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, та засвідчили факт повернення готівкою коштів в касу ТзОВ «ТІЕРРА» на виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_1 .
- у спірних правовідносинах факт повернення коштів якраз і відображено у первинних документах - квитанціях до прибуткових касових ордерів, натомість, у своїх показах свідки надали відомості щодо особи, яка повертала кошти, осіб які їх приймали в касу Товариства, оформляли та підписували квитанції до прибуткових касових ордерів (директори ТзОВ «ТІЕРРА» ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 );
- в матеріалах справи відсутні докази притягнення свідків до кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, своєю чергою, саме лише нічим не підтверджене припущення позивача з цього приводу таким доказом бути не може;
- через не встановлення факту укладення між учасниками цього спору договору від 28.12.2020, суд погодився із доводами відповідачки про те, що у квитанції до прибуткового касового ордеру №3 від 03.02.2023 зроблена описка щодо реквізитів договору, яка сама по собі не спростовує повернення коштів;
- щодо зазначеного у квитанціях прізвища ОСОБА_3 замість ОСОБА_1 варто зазначити, що спірна угода була укладена із громадянкою ОСОБА_3 , яка 06.11.2021 змінила прізвище на ОСОБА_1 , однак, навіть у 2023 році при поверненні коштів позивачу у безготівковій формі на рахунок Товариства відповідачка вказала не нове, а колишнє своє прізвище, яке зазначене у договорі, до того ж, із показів свідків слідує, що квитанції заповнювалися і видавалися саме посадовими особами Товариства, а не відповідачкою, відтак вказана обставина не спростовує повернення коштів; 
- матеріалами справи не підтверджується, що відповідачка є заінтересованою щодо ТзОВ «ТІЕРРА» в розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства , а відтак посилання позивача на вказану правову норму у даній справі судом оцінюється критично:
- відповідачка довела факт передачі готівкових коштів в касу ТзОВ «ТІЕРРА" в сумі 389 000,00 грн., натомість, позивач не подав доказів на спростування обставин щодо неотримання відповідних коштів, таким чином заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.

Узагальнені доводи апелянта (позивача) та заперечення відповідача.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення прийнято із неповним встановленням обставин справи та неправильною оцінкою доказів та неправильним застосуванням норм матеріального права, на підтвердження чого апелянт покликається на такі доводи:
- суд не врахував, що квитанції до прибуткових касових ордерів не є належними і допустимими доказами повернення отриманої ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги;
- у випадку реального внесення ОСОБА_1 готівкових коштів в касу ТзОВ «ТІЕРРА», такі кошти мали бути здані до відповідної фінансової установи уповноваженою особою боржника для зарахування на один з відкритих підприємством рахунків не пізніше ніж на наступний день після отримання коштів від відповідача;
- відповідно до виписок по всіх рахунках ТзОВ «ТІЕРРА», відкритих на той час (рахунки в АТ КБ «Приватбанк», АТ «КОМІНБАНК» та АТ «РВС Банк»), будь-які операції із зарахування власних (готівкових) коштів боржника на його рахунки у період з 01.01.2019 до 15.05.2023 не здійснювались, останній рух коштів по рахунках відображено за вересень 2022 року, тобто до заявленої відповідачем дати здійснення оплати;
- Верховний Суд у постанові від 15.03.2018 у справі №906/1765/15 підтвердив висновок, що відсутність у виписках по рахунках боржника у банківських установах відомостей щодо зарахування готівкових коштів на такі рахунки є доказом нездійснення відповідних оплат;
- долучені ОСОБА_1 до листа-відповіді на вимогу б/н від 20.09.2023 квитанції до прибуткових касових ордерів жодним чином не доводять сплату відповідачем заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги №12/02/21 від 12.02.2021, відповідно заборгованість за вказаним договором останньою в повному обсязі не погашено;
- повідомлена експертною установою неможливість надати відповідь на поставлені експертам в межах цієї справи питання жодним чином не спростовує фальсифікації відповідних квитанцій до прибуткових касових ордерів та їх створення «заднім числом» з метою створення видимості заборгованості;
- позивач, із наданням відповідних доказів, неодноразово зазначав, що поведінка позивача та колишніх посадових осіб ТзОВ «ТІЕРРА» є суперечливою, керівники підприємства були фактично номінальними керівниками підприємства, останніми вживаються заходи для приховування документів боржника з метою недопущення виявлення ліквідатором обставин виведення коштів підприємства;
- ліквідатор наводив приклади судових вироків, якими колишніх керівників ТзОВ «ТІЕРРА» ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , які, до того ж, в межах справи №921/110/23(921/729/23) надавали заяви свідків, притягнуто до кримінальної відповідальності, в тому числі за крадіжку мобільного телефона, незаконний обіг наркотичних речовин ( ОСОБА_2 ) та крадіжка ( ОСОБА_8 ), та у одному з яких ОСОБА_2 , надано характеристику як «схильний до обману», «виявляє розлади особистості та поведінки у зв`язку з епілептичною хворобою з легкими змінами», «ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства середній»;
- підсумовуючи, вироки в кримінальних провадженнях, якими встановлено факти вчинення керівниками ТзОВ «ТІЕРРА» кримінальних правопорушень, а також надана в одному з вироків характеристика ОСОБА_2 очевидно свідчать, що посадовими особами ТзОВ «ТІЕРРА» умисно вчинено дії по переведенню корпоративних прав і повноважень керівника підприємства на номінальних директорів з метою приховування вчинених ними правопорушень та уникненні відповідальності за протиправні дії щодо майна боржника, в тому числі для ускладнення механізму притягнення до відповідальності осіб, винних у доведенні боржника до банкрутства, та приховування документів ТзОВ «ТІЕРРА».
- висновки суду про те, що позивачем не доведено протиправності використання печатки чи доказів її втрати суперечать дійсним обставинам, адже в матеріалах справи містяться відомості щодо вчинення посадовими особами банкрута ТзОВ «ТІЕРРА» дій з приховування документів та майна банкрута, в тому числі його печатки, та вчинення ліквідатором дій задля отримання бухгалтерської та іншої документації, печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута від колишнього керівництва, зокрема, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2023 у справі №921/110/23 зобов`язано керівника ТзОВ «ТІЕРРА» ОСОБА_2 передати за актом приймання-передачі розпоряднику майна боржника – ОСОБА_15 бухгалтерську та іншу документацію ТзОВ «ТІЕРРА», його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності; не зважаючи на виконавче провадження, вказана ухвала досі не виконана, що свідчить про ухилення посадових осіб ТзОВ «ТІЕРРА» від передачі бухгалтерської та іншої документації, печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута арбітражному керуючому Демчану О.І., в тому числі з метою приховування фальсифікації документів, що розроблялись в ході здійснення діяльності підприємства;
- наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що колишніми посадовими особами банкрута не була передана оригінальна печатка ТзОВ «ТІЕРРА» ліквідатору, останніми було проігноровано звернення ліквідатора про передачу документів та зобов`язання суду вчинити дії, факт чого станом на дату винесення оскаржуваного рішення був та досі залишається предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №12024243000003610 від 20.11.2024;
- у період надання відповідачем досліджуваних квитанцій до прибуткових касових ордерів, печатка підприємства перебувала у фактичному володінні колишніх посадових осіб банкрута, останні не були позбавлені можливості використати таку печатку в особистих цілях, в тому числі задля фальсифікації доказів, які в подальшому були використанні на користь відповідача ОСОБА_1 , що у свою чергу свідчить про невідповідність висновків суду щодо достовірності поданих відповідачем документів з причин наявності на них печатки ТОВ «ТІЕРРА» реальним обставинам справи та наявним в матеріалах доказам;
- квитанції до прибуткових касових ордерів містять низку недоліків, які свідчать про недостовірність внесеної до них інформації, та доводять, що відповідні документи не можуть бути належними доказами виконання відповідачем зобов`язань з повернення коштів за договором про надання поворотної фінансової допомоги №12/02/21 від 12.02.2021;
- із квитанцій до прибуткових касових ордерів, долучених до матеріалів справи №921/110/23(921/729/23), в тому числі квитанцій до прибуткових касових ордерів №2 від 03.10.2022, №5 від 05.10.2022, №8 від 06.10.2022, №9 від 14.12.2022, №12 від 16.12.2022, №14 від 29.12.2022, №1 від 02.01.2023, №3 від 03.02.2023, готівкові кошти нібито прийнято саме від ОСОБА_3 , попри те що станом на дати, зазначені у вказаних квитанціях, остання вже мала прізвище ОСОБА_6 ;
- у листі-відповіді на вимогу розпорядника майна від 20.09.2023, нібито підписаного відповідачем, остання зазначена як ОСОБА_3 , адреса проживання зазначена як « АДРЕСА_4 », хоча відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про реєстрацію місця проживання особи остання з 20.10.2021 по теперішній час проживає за адресою АДРЕСА_5 ;
- у випадку реальної сплати готівкою в касу підприємства ОСОБА_1 коштів в якості повернення поворотної фінансової допомоги за договором №12/02/21 від 12.02.2021, відповідачем було б забезпечено внесення до таких квитанцій достовірних відомостей про її ім`я, в той час як внесення недостовірних відомостей свідчить про створення таких документів третіми особами умисно з метою створення видимості погашення такої заборгованості та уникнення відповідальності за виведення коштів банкрута безпосередньо перед відкриттям провадження у справі №921/110/23;
- , фактично, в матеріалах справи будь-які докази внесення ОСОБА_1 коштів в касу підприємства – відсутні, ці обставини підтверджують свідки, проте відповідно до ч.2 ст.87 ГПК України, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах;
- з огляду на повідомлені самим відповідачем відомості щодо зміни прізвища ще у 2021 році, відповідні документи є очевидно недостовірними та не можуть бути визнанні такими, що підтверджують повернення відповідачем отриманої за договором поворотної фінансової допомоги;
- суд першої інстанції в порушення правил ч.2 ст.87 ГПК України взяв до уваги викладені у заявах свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 обставини, які не просто містять викладені у рішенні відомості (щодо осіб, які повертали кошти, які приймали їх в касу, оформляли квитанцію), а фактично підміняють викладені в первинному документі відомості;
- висновок суду першої інстанції про те, що кошти повернуто в касу підприємства ОСОБА_1 зроблено не на підставі первинних документів – квитанцій до прибуткових касових ордерів, які таких відомостей не містять, а на підставі заяв свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 що свідчить про порушення судом норм ч.2 ст.87 та ч.1 ст.77 ГПК України, що в свою чергу є підставою для скасування відповідного судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки наводить такі аргументи на спростування доводів апелянта:
- у п 3.2. договору № 12/02/2021 сторонами погоджено повернення фінансової допомоги як і шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача, так і внесення грошових коштів в касу ТзОВ “ТІЕРРА;
- на підтвердження того, що ОСОБА_16 повернуто отриману поворотну фінансову допомогу, а в розумінні статей 202 ГК України та 599 ЦК України - підтвердженням виконання зобов`язання за договором № 12/02/2021 - відповідачкою до листа-відповіді від 20 вересня 2023 року долучено копії квитанції до касових ордерів, тобто внесення вказаних коштів саме у касу позивача (вказані документи додано ТзОВ “ТІЕРРА” до позовної заяви);
- з долучених до позовної заяви копій квитанцій до прибуткового касового ордеру прослідковується періодичність здійснюваних платежів відповідачкою, охоплюються різні часові періоди внесення коштів у касу позивача, що вказує на систематичність погашення заборгованості;
- керівники суб`єктів господарювання несуть відповідальність за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою, особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку;
- про факт отримання та повернення коштів можуть свідчити також прибуткові та видаткові касові ордери в разі внесення грошей до каси підприємства (висновок, викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 169/506/17, від 12.04.2022 у справі № 191/4508/19);
- в постанові від 18.09.2025 у справі №921/110/23(921/93/24), в якій позивачем є ТзОВ «Тіерра» і аналогічними є обставини справи, Верховний Суд зазначив, що позиція відповідача у справі, за умови надання оригіналів квитанцій до прибуткових касових ордерів про внесення в касу товариства, є належним підтвердження факту виконання ним умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги;
- те, що підприємство неналежним чином проводило бухгалтерський облік, це не нівелює виконання відповідачем своїх обов`язків щодо внесення коштів у касу підприємства;
- на підтвердження того, що відповідачка дійсно повернула кошти в касу товариства, ОСОБА_17 долучила до матеріалів справи від колишніх керівників ТзОВ “ТІЕРРА” нотаріально завірені копії заяв свідків, які підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно повернула кошти в касу ТзОВ “ТІЕРРА”, про що отримала відповідні квитанції до прибуткових касових ордерів, а ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 особисто прийняли кошти та видав і підписали (власноруч) такі квитанції (нотаріально завірена копія свідка - ОСОБА_7 ); 
- неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо;
- оформлення прибуткового касового ордеру як первинного документу, який підтверджує приймання готівки в касу підприємства та складання на підтвердження такого факту квитанції обов`язковими реквізитами передбачає, зокрема, наявність підпису особи, уповноваженої на їх складання та видачу відповідно, а квитанція до прибуткового касового ордеру - також засвідчення її відбитком печатки цього підприємства. (висновок, викладений у постанові Верховного суду від 25.08.2022 у справі № 914/2197/18);
- саме на уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власника відповідно до законодавства та установчих документів покладається відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, до яких відносяться прибуткові касові ордери як документи, що підтверджують факт надходження (видачі) готівки з каси підприємства;
- наявність недоліків (дефектів) відображення (не відображення) касових операцій з надходження готівки до каси підприємства у бухгалтерському обліку цього підприємства, в тому числі щодо фіксування факту здійснення такої операції підприємством не може нести негативних наслідків для особи за умови фактичного внесення останньою коштів до каси цього підприємства, оскільки така особа не несе відповідальність за невиконання її контрагентом своїх зобов`язань з організації і введення бухгалтерського обліку на підприємстві, адже чинне законодавство не передбачає виникнення у неї обов`язку з контролю за дотриманням наведених вимог, в тому числі наявність у неї можливості володіти інформацією щодо виконання підприємством цих вимог;
- підтвердження факту внесення особою коштів до каси підприємства безпосередньо не залежить від того чи відображено підприємством відповідну касову операцію у бухгалтерському обліку цього підприємства, оскільки такий обов`язок покладено саме на уповноважених осіб підприємства, відповідальних за організацію ведення бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій на підприємстві;
- недоліки відображення (не відображення) підприємством (стороною договору) касових операцій з надходження готівки до каси підприємства у його бухгалтерському обліку, в тому числі щодо фіксування факту здійснення такої операції, не є безумовним підтвердженням факту невнесення особою (контрагентом) коштів до каси такого підприємства, що узгоджується з висновками Верховного суду у постанові від 25.08.2022 у справі № 914/2197/18;
- у постанові Великої Палати Верховного суду від 25.05.2021 у справі № 522/9893/17 зазначено, що недотримання і порушення правових норм не може нести будь-яких негативних наслідків для особи, яка такого порушення не вчиняла, оскільки таке застосування норм права було б порушенням принципу розумності, добросовісності та справедливості (стаття 3 ЦК України);
- щодо прибуткового касового ордеру № 3 від 03.02.202, де у графі неправильно зазначена “підстава”, а саме: “повернення ПДФ згідно договору від 28.12.2020” (замість посилання на договір №12/02/12 від 12.02.2021), то вказане формулювання є очевидною технічною опискою, яка виникла під час заповнення відповідного первинного бухгалтерського документа та не змінює суті здійсненої господарської операції;
- зміст прибуткового касового ордеру № 3 від 03.02.202, а також сукупність інших доказів у справі свідчать про те, що внесення грошових коштів здійснювалося саме у межах виконання зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги №12/02/12 від 12.02.2021; вказане підтверджується характером взаємовідносин сторін, відсутністю між ними інших правовідносин, які могли б зумовити внесення коштів на підставі іншого договору, а також загальною логікою фінансових операцій сторін;
- подібні технічні неточності у первинних бухгалтерських документах не можуть нівелювати фактичні обставини справи та не свідчать про відсутність чи недійсність відповідного зобов`язання, що узгоджується із загальними засадами оцінки доказів судом у їх сукупності;
- доводи апелянта щодо характеристики колишнього керівника ТзОВ “ТІЕРРА”, зокрема, твердження про нібито схильність ОСОБА_2 до обману, наявність у нього розладів особистості та поведінки, а також посилання на існування кримінальних проваджень щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , не стосуються предмета доказування у цій справі та не можуть бути належною підставою для спростування факту виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги;
- апелянт фактично намагається перекласти можливі ризики неналежної організації внутрішньої діяльності товариства, ведення бухгалтерського обліку чи дій його посадових осіб на відповідачку, яка не є/не була керівником та/або органом управління ТОВ “ТІЕРРА” та не наділена повноваженнями контролювати діяльність керівників товариства, правильність оформлення ними бухгалтерських документів або дотримання ними вимог внутрішнього документообігу підприємства;
- безпідставними є посилання апелянта на те, що печатки та штампи ТОВ “ТІЕРРА” є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, а колишні керівники товариства не передали документацію, печатки та штампи арбітражному керуючому, адже станом на час розгляду справи відсутні будь-які судові рішення, які б встановлювали факт незаконного використання печаток ТОВ “ТІЕРРА”, факт їх втрати, викрадення;
- сам факт здійснення досудового розслідування або внесення певних відомостей до ЄРДР не є доказом вчинення правопорушення та не підтверджує недійсність чи фальсифікацію первинних бухгалтерських документів;
- посилання на невиконання колишніми керівниками ухвал суду щодо передачі документації арбітражному керуючому не можуть бути підставою для невизнання факту виконання відповідачкою своїх договірних зобов`язань, навпаки, відсутність у позивача частини бухгалтерської документації або неможливість її отримання від колишніх керівників свідчить виключно про проблеми внутрішньої організації діяльності самого товариства та не може створювати для відповідачки негативних правових наслідків чи повторного обов`язку зі сплати вже повернених коштів.

Фактичні обставини справи, встановлені за результатами оцінки доказів.

12.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІЕРРА» в особі директора ОСОБА_7 (позикодавець) та фізична особа ОСОБА_3 (позичальник) уклали договір №12/02/2021 про надання поворотної фінансової допомоги, згідно із п. 1.1 якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором.
У розділі 2 укладеного правочину сторони погодили умови та строк надання поворотної фінансової допомоги. 
Так, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України у розмірі 404 000,00 грн, яка вносить на розрахунковий рахунок позичальника.
Поворотна фінансова допомога надається позичальнику без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. 
Поворотна фінансова допомога надається на строк до 11 лютого 2022 року.
Згідно із п.3.1 спірної угоди поворотна фінансова допомога підлягає достроковому поверненню за вимогою позикодавця протягом 15 календарних днів, починаючи з дня вимоги.
Повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позикодавця або внесення грошових коштів в касу позикодавця (п. 3.2. договору).
Відповідно до п.8.1 договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 11 лютого 2022 року включно, але в будь-якому випадку до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань, що виникли по цьому договору.
11.02.2022 фізична особа ОСОБА_3 та ТзОВ «Тіерра» в особі директора Проня Д.Т. уклали додаткову угоду №1 до договору про надання поворотної фінансової допомоги №12/02/2021 від 12.02.2021.
У цій додатковій угоді сторони дійшли згоди викласти п.2.1. та п.8.1 договору про надання поворотної фінансової допомоги №12/02/2021 від 12.02.2021 у новій редакції, , а саме:
« 2.3. Поворотна фінансова допомога надається на строк до 11.02.2023 року»;
« 8.3. Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 11 лютого 2023 року включно, але в будь-якому випадку до остаточного виконання Сторонами свої зобов`язань, що виникли по цьому Договору».
06.11.2021 ОСОБА_3 видано свідоцтво про шлюб Серії !- НОМЕР_4 , яке засвідчує зміну прізвища після державної реєстрації шлюбу на « ОСОБА_6 ».
У зв`язку зі зміною прізвища:
- 12.11.2021 ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина України;
- 23.11.2021 ОСОБА_1 отримала картку платника податків;
- у 2021 році ОСОБА_1 отримала довідку про зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_5 .
Водночас, в реквізитах додаткової угоди від 11.02.2022 щодо позичальника зазначено: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області 08.10.2016, АДРЕСА_6 , та номер особового карткового рахунку в АТ КБ «Приватбанк».
З доданих до позовної заяви відомостей з виписки по особовому рахунку ТзОВ «ТІЕРРА» слідує, що позивач перерахував відповідачці кошти у загальному розмірі 404 000,00 грн, на підставі договору поворотної фінансової допомоги №12/02/2021 від 12.02.2021, такими платежами: 
12.02.2021 в сумі 30 000,00 грн, 
13.02.2021 – 50 000,00 грн, 
14.02.2021 – 50 000,00 грн, 
15.02.2021 - 50 000,00 грн,
16.02.2021 – 50 000,00 грн, 
17.02.2021 – 50 000,00 грн, 
18.02.2021 – 20 000,00 грн, 
18.02.2021 – 50 000,00 грн, 
19.02.2021 – 50 000,00 грн,
23.02.2021 – 4 000,00 грн., 
а також те, що 24.02.2021 ОСОБА_3 було перераховано на рахунок позивача 15 000,00 грн із призначенням платежу «оплата зг договору 12/02/2021 від 12.02.2021 року, ОСОБА_3 ».
За результатами проведеного аналізу виписок по всіх рахунках, які мало ТзОВ «ТІЕРРА» в банківських установах у період з дати здійснення зазначеного платежу по травень 2023 року, розпорядник майна боржника встановив, що інших доказів повернення наданої товариством поворотної фінансової допомоги не виявлено, будь - яких операцій із зарахування готівкових коштів на рахунки ТзОВ «ТІЕРРА» у період з 01.01.2019 до 15.05.2023 не здійснювались, фінансова допомога в сумі 389 000,00 грн відповідачкою не повернута. 
06.09.2023 позивач звернувся до відповідачки з вимогою №02-115/65 від 06.09.2023 про повернення поворотної фінансової допомоги.
Відповідачка листом б/н від 20.09.2023 повідомила, що на умовах договору №12/02/2021 від 12.02.2021 вона отримала поворотну фінансову допомогу у розмірі 404 000,00 грн та зазначила, що кошти нею були повернуті, на підтвердження чого, долучила до листа копію договору, додаткової угоди №1 від 11.02.2022 та квитанції до прибуткових касових ордерів №1 від 30.07.2021, №2 від 03.10.2022, №5 від 05.10.2022, №8 від 06.10.2022, №9 від 14.12.2022, №12 від 16.12.2022, №14 від 29.12.2022, №1 від 02.01.2023, №3 від 03.02.2023 та платіжну інструкцію від 24.02.2021 про сплату на рахунок ТзОВ «Тіерра» 15 000,00 грн з призначенням платежу «оплата зг договору 12/02/21 від 12.02.2021».
Лист підписано від імені Бєлаш Лариси Сергіївни, зворотною адресою вказано АДРЕСА_6 .
У всіх квитанціях до прибуткових касових ордерів зазначено, що готівку прийнято від Бєлаш Лариси Сергіївни.
У квитанціях №2 від 03.10.2022, №5 від 05.10.2022, №8 від 06.10.2022, №9 від 14.12.2022, №12 від 16.12.2022, №14 від 29.12.2022, №1 від 02.01.2023, №3 від 03.02.2023 у графах «головний бухгалтер» та «касир» проставлено однакові підписи та проставлено печатку ТзОВ «Тіерра», але відсутні прізвище та ініціали особи, яка ставила підпис.
У квитанції №1 від 30.07.2021 у графах «головний бухгалтер» та «касир» проставлено однакові підписи, з яких можна прочитати прізвище ОСОБА_18 .
У квитанції №3 від 03.02.2023 в графі «підстава» зазначено повернення ПФД згідно договору від 28.12.2020р.
Відповідачка подала до матеріалів справи засвідчені нотаріально заяви свідків:
- ОСОБА_8 від 01.04.2024 про те, що він перебував на посаді директора ТзОВ «Тіерра» з 08.10.2021 до 16.11.2022, ОСОБА_19 дійсно повернула готівкою кошти в касу ТзОВ «Тіерра» на виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги, він особисто приймав готівку та видавав (заповняв, оформляв) та власноруч підписував квитанції до прибуткових касових ордерів, зі змістом ст.384 Кримінального кодексу України щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань обізнаний;
- ОСОБА_7 від 29.03.2024 про те, що він перебував на посаді директора ТзОВ «Тіерра» з 20.09.2018 до 07.10.2021, ОСОБА_19 дійсно повернула готівкою кошти в касу ТзОВ «Тіерра», про що отримала квитанцію до прибуткового касового ордеру, він особисто приймав кошти і підписував (власноруч) квитанцію до прибуткового касового ордеру відповідно, зі змістом ст.384 Кримінального кодексу України щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань обізнаний;
- ОСОБА_2 від 05.04.2024 про те, що повернення коштів ОСОБА_1 проводилось шляхом внесення грошових коштів у готівковій формі в касу ТзОВ «Тіерра», він особисто приймав готівкові кошти та видавав квитанції до прибуткових касових ордерів, оформляв та підписував їх власноруч, всі квитанції, які він видавав відносяться до укладених договорів фінансової позики, незважаючи на будь-які неточності; зі змістом ст.384 Кримінального кодексу України щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань обізнаний.
Позивач долучив до матеріалів справи вироки суду щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_8 за вчинення корисливих злочинів, та постанову ВП №73067641 від 19.10.2023 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №921/110/23 від 21.07.2023, яким зобов`язано ОСОБА_20 . Передати ОСОБА_15 бухгалтерську та іншу документацію ТзОВ «Тіерра», його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності.
У складеному за результатами експертизи висновку експертів Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України №2663/25-34/2664/25-32 від 20.01.2026 на поставлені судом питання, зазначено, що у досліджуваній квитанціях прибуткових касових ордерів №1 від 30.07.2021, №2 від 03.10.2022, №5 від 05.10.2022, №8 від 06.10.2022, №9 від 14.12.2022, №12 від 16.12.2022, №14 від 29.12.2022, №1 від 02.01.2023, №3 від 03.02.2023, відсутні ознаки штучного зістарювання документів. Разом з тим, на питання «чи виконано підписи в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» на квитанціях ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_2 та «Яка абсолютна давність виконання підписів в графах «Головний бухгалтер» та «Касир», експертами не вирішувалось у зв`язку з відсутністю у розпорядженні порівняльного матеріалу зі зразками колишніх керівників ТзОВ «ТІЕРРА».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги.
Договір, укладений між сторонами, за своєю правовою природою є договором позики, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1 ст.1046 ЦК України).
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст.1047 ЦК України).
Як підтверджено матеріалами справи, 12.02.2021 між сторонами укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №12/02/2021, який за своєю правовою природою є договором позики, за умовами якого позивач надає відповідачці поворотну фінансову допомогу в сумі 404 000,00 грн без ПДВ, яка вноситься на розрахунковий рахунок позичальника, а відповідачка зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України).
Зі змісту п.2.2. договору встановлено, що сторони узгодили, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. 
Матеріалами справи підтверджується та відповідачкою не заперечується, що позивач в період з 12.02.2021 до 23.02.2021 перерахував на рахунок відповідачки грошові кошти за договором №12/02/2021 у загальному розмірі 404 000, 00 грн.
Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За змістом пунктів 2.3. договору №12/02/2021 від 12.02.2021 в редакції додаткової угоди №1 від 11.02.2022, відповідачка зобов`язана повернути суму отриманої поворотної фінансової допомоги не пізніше 11 лютого 2023 року.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом (стаття 525, 526, 599, 610 Цивільного кодексу України).
24.02.2021 ОСОБА_3 було перераховано на рахунок позивача 15 000,00 грн, однак, в строк до 01.11.2023 не повернула позивачу решту суми поворотної фінансової допомоги (позики).
Позивач здійснював заходи досудового врегулювання спору, а саме надіслав вимогу повернути 389 000,00 грн шляхом перерахування коштів на рахунок позивача.
У відповідь на вимогу відповідачка підтвердила факт отримання коштів, водночас ствердила про повернення поворотної фінансової допомоги шляхом внесення готівкових коштів в касу позивача.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні врахував надані відповідачкою докази, а саме квитанції до прибуткових касових ордерів та заяви свідків, та дійшов висновку, що відповідачка довела факт припинення зобов`язання його належним виконанням.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції і зазначає таке.
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами та фізичними особами визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 (далі – Положення №148), що підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням дат квитанцій до прибуткових касових ордерів.
Відповідно до цього Положення №148 касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси;
У п.25 Положення №148 передбачено приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства.
До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання.
Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства.
Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.
Касири (особи, які виконують їх функції) під час роботи з готівкою керуються правилами визначення платіжних ознак та обміну банкнот, розмінних та обігових монет національної валюти України.
Відповідно до п.16 Положення №148 суб`єкти господарювання здають готівкову виручку (готівку) для переказу на банківські рахунки суб`єктів господарювання до операторів поштового зв`язку, національних операторів та небанківських установ.
Готівкова виручка (готівка) здається для зарахування на будь-який банківський рахунок суб`єкта господарювання на його вибір.
Відповідно до п.48 Положення №148 установа/підприємство визначає і встановлює за погодженням з банком (у якому відкрито рахунок установи/підприємства, на який зараховуються кошти) строки здавання ним готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках відповідно до таких вимог: 
1) для установ/підприємств, розташованих у населених пунктах, де є банки - щодня (у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас); 
2) для підприємств, у яких час закінчення робочого дня (зміни), установлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) у день її надходження, - наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня;
3) для установ/підприємств, розташованих у населених пунктах, де немає банків, - не рідше ніж один раз на п`ять робочих днів.
Відповідно до п.50 Положення №148 установа, підприємство, небанківська установа на підставі цього Положення та з урахуванням особливостей роботи зобов`язані розробити та затвердити внутрішнім документом порядок розрахунку ліміту каси установи, підприємства, небанківської установи та їх відокремлених підрозділів. У розрахунку враховується строк здавання установою, підприємством, небанківською установою готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений договором банківського рахунку та не враховується готівка, унесена через платіжні пристрої, що належать небанківським установам. Ліміт каси установи, підприємства, небанківські установи встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси за рішенням керівника установи, підприємства, небанківської установи або уповноваженої ним особи.
Відповідно до п.56 Положення №148 керівники установ/підприємств несуть відповідальність за дотримання вимог цього Положення щодо встановлення ліміту каси та за достовірність відповідних показників, зазначених у розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі.
З наведених норм випливає, що в керівників ТзОВ «Тіерра» був обов`язок в разі внесення готівкових коштів в касу підприємства не пізніше наступного дня внести ці кошти на банківський рахунок товариства, однак за жодним платежем, на підтвердження здійснення яких надано квитанції до прибуткових касових ордерів не було виконано такого обов`язку.
При цьому, відповідач стверджує, що було здійснено вісім таких платежів впродовж періодів, коли повноваження керівників товариства виконували три різні особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Окрім невнесення готівкових коштів, про повернення яких стверджує відповідачка, на банківський рахунок товариства за жодним з платежів, квитанції до прибуткових касових ордерів містять недоліки.
Так, відповідно до п.32 Положення №148 прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості заповнюються бухгалтером (відповідальною особою установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) у будь-який спосіб, який забезпечив би належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну. У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, які вносять або одержують готівку, забороняється. Приймання і видача готівки за касовими ордерами проводиться тільки в день їх складання. Виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються.
Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній з урахуванням дати видачі квитанцій до прибуткових касових ордерів) первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: 
назву документа (форми); дату складання; 
назву підприємства, від імені якого складено документ; 
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. 
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Як встановлено з матеріалів справи, у всіх квитанціях до прибуткових касових ордерів зазначено, що готівку прийнято від Бєлаш Лариси Сергіївни.
Проте, на момент їх складення минуло більш, ніж 11 місяців після зміни прізвища відповідачки з Бєлаш на ОСОБА_6 у зв`язку з укладенням шлюбу та отримання відповідачкою документів, у яких вказано нове прізвище (паспорт, картку платника податків, довідку про місце реєстрації), що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.
Зазначення у всіх квитанціях до прибуткових касових ордерів неактуальних даних щодо особи, яка вносить готівкові кошти, ставить під обґрунтований сумнів повернення коштів та отримання в момент повернення квитанції за кожним з платежів.
Також, у квитанціях №2 від 03.10.2022, №5 від 05.10.2022, №8 від 06.10.2022, №9 від 14.12.2022, №12 від 16.12.2022, №14 від 29.12.2022, №1 від 02.01.2023, №3 від 03.02.2023 у графах «головний бухгалтер» та «касир» проставлено однакові підписи та проставлено печатку ТзОВ «Тіерра», але відсутні прізвище та ініціали особи, яка ставила підпис.
У квитанції №1 від 30.07.2021 у графах «головний бухгалтер» та «касир» проставлено однакові підписи, з яких можна прочитати прізвище ОСОБА_18 .
У квитанції №3 від 03.02.2023 в графі «підстава» зазначено повернення ПФД згідно договору від 28.12.2020р.
Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що недоліки відображення (не відображення) підприємством (стороною договору) касових операцій з надходження готівки до каси підприємства у його бухгалтерському обліку, в тому числі щодо фіксування факту здійснення такої операції, не є безумовним підтвердженням факту невнесення особою (контрагентом) коштів до каси такого підприємства (аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі №914/2197/18), проте у спірних правовідносинах встановлено ряд недоліків, кожен з яких самостійно не є істотним, однак наявність їх в сукупності спростовує достовірність квитанцій до прибуткових касових ордерів як належних, допустимих та достовірних доказів.
Зокрема, усі вісім квитанцій оформлені з однаковими недоліками, не зважаючи на те, що стверджується, що їхнє оформлення здійснювали три різні особи в різний час, в усіх квитанціях зазначено неактуальні дані щодо особи, яка вносила готівку, за жодною з квитанцій не внесено коштів на банківський рахунок товариства.
Також в усіх квитанціях є лише однакові підписи в графі «Головний бухгалтер» та в графі «Касир» без зазначення прізвища особи.
Суд першої інстанції врахував те, що квитанції скріплені печаткою ТзОВ «Тіерра», однак з матеріалів справи встановлено, що з 2023 року підприємство перебуває в процедурах банкрутства, розпоряднику майна не було передано бухгалтерської та іншої документації, печаток та штампів банкрута, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2023 у справі №921/110/23 керівника боржника ОСОБА_2 усунуто від виконання повноважень керівника боржника у зв`язку з перешкоджанням діяльності розпоряднику майна, зобов`язано ОСОБА_2 передати арбітражному керуючому Демчану О.І. печатки, штампи, документацію, матеріальні та інші цінності боржника, за фактом невиконання цієї ухвали здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №12024243000003610.
Таким чином, доречними є доводи апелянта про те, що станом на момент подачі відповідачкою квитанцій до прибуткових касових ордерів печатка ТзОВ «Тіерра» перебувала в колишніх посадових осіб боржника, що в сукупності з іншими недоліками наданих доказів, дає підстави для обґрунтованого сумніву в достовірності доказів.
Відповідно до ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Щодо заяв свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 про те, що вони в період перебування на посаді директора ТзОВ «Тіерра» особисто приймали готівку від відповідачки, слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.
Водночас, доводи апелянта про те, що в матеріалах справи наявні вироки суду про засудження ОСОБА_8 та ОСОБА_2 за вчинення крадіжок та зберігання заборонених наркотичних речовин слід відхилити, оскільки такі відомості не свідчать про наявність підстав, передбачених у ст.67 ГПК України, як перешкоди у можливості допиту свідка.
Колегія суддів погоджується з доводами про те, що фізична особа, як передала в касу підприємства готівкові кошти, не може нести відповідальність за наступні дії посадових осіб цього підприємства щодо невиконання їх обов`язку внести кошти на банківський рахунок чи за недоліки у оформленні первинних документів юридичної особи, разом з тим, за результатами оцінки належності, допустимості, достовірності кожного з наявних у справі доказів окремо, а також їх вірогідності і взаємного зв`язку у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що факт реального повернення позичальником отриманої фінансової допомоги шляхом внесення грошових коштів в касу позикодавця не підтверджено.
Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів повернення позивачу грошової суми у розмірі 389 000, 00 грн., обставини наявності заборгованості у відповідача перед позивачем у заявленому до стягнення розмірі не спростовані.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Загальні висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п.2, п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіерра» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана О.І. слід задовольнити, рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2026 у справі №№921/110/23 (921/729/23) скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ліквідатора про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги – задовольнити в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягав до сплати судовий збір в загальному розмірі 12 837,00 грн. Вказаний судовий збір за результатами розгляду справи покладається на відповідача і підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіерра» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана О.І. від 07.05.2026 (вх. №01-05/1410/26 від 07.05.2026) – задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2026 у справі №921/110/23 (921/729/23) скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІЕРРА» - задовольнити.
Судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги – покласти на відповідача.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 ., ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІЕРРА» (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14, код 42486103) 389 000,00 грн (триста вісімдесят дев`ять тисяч) заборгованості та 12 837,00 грн. (дванадцять тисяч вісімсот тридцять сім гривень) витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
3. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 26.06.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б. 

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.