Справа № 159/992/26
Провадження № 2/159/1325/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року м. Ковель 
Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Денисюк Т.В.
з участю секретаря судового засідання - Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , до Ковельської міської ради про визнання права власності на частки у квартирі в порядку приватизації та визнання права власності на частки у квартирі в порядку спадкування,

у с т а н о в и в :

У лютому 2026 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , звернулися до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Володимир, Ковельської міської ради, в якому просили:
- встановити, що квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 і частка кожного у праві власності на квартиру становить одну четверту;
- визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за кожним право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;
- визнати, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала на праві власності 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 , як особі, яка була неповнолітнім членом сім`ї та постійно проживала у квартирі на момент її приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;
- визнати за ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_5 за кожним право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтований тим, що в рамках приватизації позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 набули права спільної часткової власності на спірну квартиру. На підставі розпорядження органу приватизації №7 від 24.04.1993 помилково видане свідоцтво про право власності на житло і 12.05.1993 проведена реєстрація права власності лише на ОСОБА_1 . Маючи намір привести документацію щодо права власності на квартиру у відповідність до вимог закону, ОСОБА_1 звернувся до КЕВ м.Володимир із заявою про видачу нового свідоцтва про право власності на житло на усіх членів сім`ї, однак отримав відмову, так як організація, яка видавала ордер на квартиру, припинила свою діяльність без визначення правонаступника. Запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 є перешкодою для позасудової реєстрації права власності за особами, які набули таке право в результаті приватизації.Із урахуванням наведених у позовній заяві обставин позивачі просять визнати за ОСОБА_1 та усіма членами його сім`ї на момент приватизації за кожним право власності на 1/4 частку спірної квартири в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Один із членів сім`ї ОСОБА_1 — син ОСОБА_7 , який був неповнолітнім на момент приватизації, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/4 частку в квартирі, яку він набув з моменту приватизації. Спадщину після його смерті за законом прийняла його дружина — позивач ОСОБА_4 та їх неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нотаріус відмовила спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки в спірній квартирі у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за померлим ОСОБА_7 . З огляду на рівність часток у спадковому майні, позивачі просили визнати за спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за кожним право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 
ІНФОРМАЦІЯ_3 суд відкрив провадження у справі, вирішив розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, витребував докази. 
10.03.2026 до суду надійшли матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 .
13.03.2026 представник відповідача Квартирно - експлуатаційного відділу м.Володимир Ковальчук В.І. скерувала до суду відзив на позовну заяву.
25.03.2026 за клопотанням представника позивачів суд витребував з відділу обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Ковельської міської ради копії матеріалів приватизаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 , які надійшли до суду 07.04.2026.
Ухвалою від 27.04.2026 суд закрив провадження у справі в частині вимог до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Володимир у зв`язку з відмовою представника позивачів від позовних вимог.
Розгляд справи по суті розпочатий 21.05.2026.
В судове засідання позивачі не з`явилися, представник позивачів адвокат Чих О.В. 20.05.2026 подала клопотання про розгляд справи на підставі поданих доказів без їхньої участі.
Представник відповідачаКовельської міської ради в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) – 29.05.2026.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Позивачу ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 (дружині), ОСОБА_3 (сину), ОСОБА_7 (сину) ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі рішення виконкому Ковельської міської ради народних депутатів від 26.09.1991 №257, виданий ордер серії Л №442 на право зайняття трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , склад сім`ї — чотири особи (а.с.30).
На момент приватизації у квартирі проживали і були зареєстровані ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_2 та неповнолітні на той час діти ОСОБА_7 , ОСОБА_3 (довідка про склад сім`ї, а.с.34).
Згідно з Розрахунком площі квартири (будинку), що безоплатно приватизується зазначено, що площа квартири АДРЕСА_1 , становить 91,4 кв.м. Кількість мешканців 4. Розмір загальної площі, що підлягає безоплатній передачі згідно Закону 94 кв м. (а.с.35).
У свідоцтвах про народження ОСОБА_9 та ОСОБА_3 наявні відмітки про те, що вони використали своє право на приватизацію житла (а.с.18, 20).
Аналогічна відмітка про використання права на приватизацію наявна в паспорті Громадянина України ОСОБА_2 (а.с.12 зворот).
Однак у розпорядженні органу приватизації №7 від 24.04.1993 набувачем квартири  АДРЕСА_1 визначений лише позивач ОСОБА_1 (а.с.33).
Свідоцтво про право власності від 12.05.1993 на квартиру АДРЕСА_1 містить записи: власник « ОСОБА_1 », «на праві спільної сумісної власності» (а.с.29).
Право власності на спірну квартиру зареєстроване у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації 18.05.1993 за ОСОБА_1 (повідомлення №1630-2 від 15.12.2025 КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради, а.с.36).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 02.10.2012, а.с.21).
16.01.2013 за заявою дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_4 Першою Броварською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 заведена спадкова справа (номер у нотаріуса – 23/2013 номер у Спадковому реєстрі – 754073625) (а.с.27, 66-111).
За матеріалами спадкової справи спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли його дружина ОСОБА_6 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 06.10.2007, а.с.22) та неповнолітній син ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 08.11.2012, а.с.26).
Батьки спадкодавця — ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (свідоцтво про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_4 від 17.10.1978, а.с.20) відмовилися від прийняття спадщини після смерті сина на користь невістки та онука (а.с.69 зворот, 70).
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлені можливості зареєструвати право власності за кожним на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 через наявність запису про право власності на квартиру за ОСОБА_1 .
КЕВ м.Володимир відмовило ОСОБА_1 у внесенні змін у свідоцтво про право власності від 12.05.1993 №7 через відсутність відповідних повноважень (повідомлення №22/4229 від 28.11.2025, а.с.42).
Управління центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради у зв`язку із наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, відмовило ОСОБА_1 у державній реєстрації прав на спірну квартиру за усіма членами його сім`ї (повідомлення №8.4-02/40 від 11.02.2026, а.с.43).
Окрім того, позивачу ОСОБА_4 нотаріусом відмовлено у видачі їй та сину свідоцтва про право на спадщину за законом на частку ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_1 після його смерті через відсутність даних про належній майна спадкодавцю.
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
Позов належить задовольнити повністю з таких мотивів.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За приписами ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або попорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)). 
У статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на повагу до житла.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).
Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Правовідносини, які виникли між сторонами в частині визнання права власності на частку в квартирі, регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», чинним на час приватизації спірної квартири (1993 рік). 
Норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачають, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.
За змістом ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції чинній на час приватизації спірної квартири), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції чинній на час приватизації спірної квартири), приватизація здійснюється, серед іншого, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м на сім`ю.
Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції чинній на час приватизації спірної квартири), до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього Закону. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Офіційне тлумачення цієї статті викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 10.06.2010 № 15-рп/2010, згідно з яким право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.
У статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (чинного на 1993 рік) визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, З обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) і організація продажу може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків) у власність громадян відповідно до ст. 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). Це право засвідчується ліцензією, що видається в порядку, який встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Суд встановив, що приватизація квартири АДРЕСА_2 , а як наслідок і подальша реєстрація об`єкту нерухомого майна у Волинському ОБТІ лише за ОСОБА_1 були проведені із порушенням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Дружина ОСОБА_1 та його неповнолітні на той час діти брали участь у приватизаційному процесі разом з ОСОБА_1 , набувши таким чином право власності на рівну з ним частку у спірній квартирі.
Управлінням ЦНАП 11.02.2026 відмовлено позивачам у державній реєстрації частки кожного із співвласників у зв`язку із наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. 
Таким чином, наявність запису про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на спірне нерухоме майно виключає можливість реєстрації такого права за всіма співвласниками квартири.
Враховуючи викладене, суд з метою захисту права власності, вважає необхідним позов в частині визнання права позивача та членів його сім`ї за кожним на 1/4 частку спірної квартири задовольнити, а також визнати, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 належала на праві власності 1/4 частка квартири, як особі, яка була неповнолітнім членом сім`ї та постійно проживала у квартирі на момент її приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Щодо позовних вимог про визнання права власності за ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_5 на частки в спірній квартирі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає таке.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).
Суд встановив, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 належала на праві власності 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 , як особі, яка була неповнолітнім членом сім`ї та постійно проживала у квартирі на момент її приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відтак у даному випадку має місце спадкування за законом на частку ОСОБА_7 в спірній квартирі.
Вимогами ч.4 ст.1268 ЦК України визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Спадкоємцями першої черги за законом відповідно до вимог статті 1261 ЦК України є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За матеріалами спадкової справи спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли позивач ОСОБА_4 , як дружина спадкодавця, та неповнолітній син ОСОБА_5 , та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідні частки у квартирі АДРЕСА_3 , земельну ділянку та автомобілі.
Відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, позивач ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_5 , як спадкоємці за законом, успадкували 1/4 частку в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_7 . 
Нотаріусом відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в спірній квартирі з підстав відсутності реєстрації права власності за померлим ОСОБА_7 .
Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє позивача права на спадкування.
За вказаних обставин право власності позивача ОСОБА_4 та її неповнолітнього сина на спадкове майно може бути визнано лише в судовому порядку. 
В силу ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття.
Відповідно до вимог ст.1267 ЦК частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Таким чином, за позивачем ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_5 необхідно визнати право власності за кожним на 1/8 (1/4:2) частку спірного нерухомого майна в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 .. 
Судові витрати залишити за позивачами.
Керуючись статтями 12, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 182, 317, 319, 331, 364, 367, 386 Цивільного кодексу України,Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.
Встановити, що квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 і частка кожного у праві власності на квартиру становить 1/4.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Визнати, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала на праві власності 1/4 частка в квартирі АДРЕСА_1 , як особі, яка була неповнолітнім членом сім`ї та постійно проживала у квартирі на момент її приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Визнати за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати залишити за позивачами.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 .
Позивач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 .
Позивач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_5 .
Позивач – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_6 .
Відповідач – Ковельська міська рада Волинської області, код ЄДРПОУ 21735504, адреса: м.Ковель, вул.Незалежності, 73, Волинська область.

Повне судове рішення складене 29.05.2026. 

Головуючий	Т. В. ДЕНИСЮК