МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Миколаїв. 
30.04.2026 р. Справа № 400/8581/25 

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянувши адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 	

до	ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної шкоди в розмірі 350 000,00 грн,  	
В С Т А Н О В И В:

16.04.2026 Миколаївським окружним адміністративним судом частково задоволено позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач), вирішено питання про стягнення судових витрат зі сплати судового збору.
21.04.26 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 126000,00 грн. В обґрунтування заяви позивач послався на те, що ним до судових дебатів повідомлено про намір подати до суду документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. 
Ухвалою від 27.04.2026 суд прийняв заяву позивача до розгляду, встановив, що розгляд заяви відбудеться у судовому засіданні 30.04.2026, запропонував відповідачу надати до суду свої міркування і доводи щодо заяви позивача.
Відповідач цим правом не скористався.
В судове засідання 30.04.2026 належним чином повідомленні про час і дату судового засідання, сторони не з`явились. 
Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про ухвалення додаткового рішення суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 3, 5 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Отже, суд розглядає заяву позивача про ухвалення додаткового рішення за відсутності представників сторін.
Судом встановлено, що під час прийняття рішення в даній справі питання стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося, оскільки до матеріалів справи не було додано позивачем достатніх доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
При цьому, у зв`язку із подання позивачем вказаної заяви від 21.04.2026 щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 126000,00 грн, наявні підстави для ухвалення додаткового судового рішення про розподіл таких судових витрат.
В матеріалах справи є договір про надання правничої допомоги б\н від 16 жовтня 2024 року. Пунктом 3.2. зазначеного договору встановлено, що гонорар адвоката обчислюється погодинно і становить 4200,00 грн за одну годину робочого часу.
Додатковою угодою від 22.01.2025 до договору про надання правничої допомоги встановлено фіксований розмір гонорару в межах досудової підготовки та судового провадження в суді першої інстанції за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 - 126000,00 грн.
Відповідно до актів надання-приймання послуг від 17.04.2026 та від 20.04.2026 адвокат передав, а позивач прийняв послуги з правничої допомоги в розмірі 126000,00 грн.
Акт від 20.04.2026 містить деталізований перелік наданих послуг з зазначенням витраченого адвокатом часу і їх вартості: складання позовної заяви, відповіді на відзив, заяви про відвід судді, заява про обмеження доступу до інформації, клопотання про витребування доказів, клопотання про долучення доказів, додаткові пояснення, підготовка та участь у судових засіданнях.
Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.
Також, Верховний Суд у постанові від 05.05.2018 у справі №821/1594/17 наголосив на необхідності доведення та врахуванням того чи були витрати на правничу допомогу фактичними, а їх розмір обґрунтованим та розумним. Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 у справі №803/1032/18 (касаційне провадження №К/9901/69188/18) підкреслюється, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).
Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Отже, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Застосовуючи ці приписи до обставин справи, суд звертає увагу на те, що позивачем було подано заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, також суд закрив провадження в частині вимог і задовольнив позов в частині. 
Задоволені вимоги складають одну четверту частину від вимог, які були первісно заявлені.
Отже, з урахуванням приписів ст. 139 КАС України, за якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, розподілу може підлягати лише фіксований гонорар в розмірі 31500,00 грн.
Водночас, надаючи оцінку співмірності цієї суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, суд зазначає, що дана справа не відноситься до справ значної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не є резонансною, чи такою, що може мати значне репутаційне значення для позивача, не пов`язана з необхідністю досліджувати значний обсяг доказів. Суд враховує, що розгляд справи відбувався в судових засіданнях, що проводились у режимі відеоконференції.
Також, суд звертає увагу, що заявами по суті позивача у справах, які розглядаються в порядку загального провадження, є позов і відповідь на відзив.
Отже, правнича допомога з підготовки і подання заяв про відвід судді, витребування доказів, подання доказів, додаткових пояснень тощо не була обов`язковою, оскільки підготовка таких документів була обумовлена бажанням позивача, а не процесуальною необхідністю.
Також, суд зазначає, що в судових засіданням, які відбувались 08.01.2026, 15.01.2026, 16.02.2026 адвокат участі не брав. Акт виконаних робіт від 20.04.2026 містить щодо цього недостовірні дані.
Проаналізувавши складність справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає умовам співмірності, а відтак судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, понесенні позивачем у зв`язку із розглядом даної справи, підлягають відшкодуванню у розмірі 8000,00 грн.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 245, 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України
В И Р І Ш И В:
1. Заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу -задовольнити частково.
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 (вісім тисяч гривень) грн.
3. В іншій частині вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу -відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко