ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2045/25     Головуючий І-ї інстанції – Омельник М.М.
Провадження № 33/818/41/26      
Категорія: ч.4 ст.121 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
17 червня 2026 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого судді     Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання    Кірчу А.О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , -

УСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Згідно постанови судді, 11 березня 2025 року о 11 год. 20 хв. у с-щі Високий, вул. Андрія Ощепкова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , технічний стан якого не відповідає вимогам правил, що стосуються ПДР, а саме: попереду ТЗ встановлено зовнішній світловий прилад, який не передбачений конструкцією; на задній осі зліва встановлені шини різних моделей з різним малюнком протектора; задня ліва шина зовнішньо має пошкодження, що оголює корд, а також позаду з правої сторони відсутній передбачений конструкцією транспортного засобу бризговик, чим порушив п.31.4.3а, 31.1, 31.4.5г, 31.4.5б, 31.4.7е ПДР України. Правопорушення вчинене повторно протягом року.
Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці та стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді змінити у частині позбавлення його права керування ТЗ строком на 3 місяці та повернути матеріали справи для дооформлення посадовій особі, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що зміст складеного протоколу про адміністративне правопорушення є некоректним. Зокрема, у ньому зазначено про порушення п.31.4.5.7е, однак, ПДРУ такого пункту не містить. 
Також, у протоколі зазначено, що правопорушення вчинене повторно протягом року за ч.1 ст.121 КУпАП, чим порушив п.31 ПДР – повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.3 ст.121, натомість, не уточнено, якого саме нормативно-правового акту. Ймовірно, мова йде про КУпАП, проте, у такому випадку, незрозуміло, при чому тут ч.3 ст.121 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування водієм ТЗ, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
Крім того, ані у протоколі, ані у постанові суду не вказано ніякої конкретної інформації щодо світлового приладу, який було встановлено на ТЗ, а які саме норми та стандарти було порушено, а також відсутні дані посилання на норми стандартів, правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації), які встановлюють вимоги до ТЗ та які, відповідно, порушені ним.
Більш того, вище зазначений ТЗ був пошкоджений внаслідок збройної агресії рф, та з огляду на ті обставини, що не було нанесено шкоди третім особам, а використання ТЗ є основним та єдиним джерелом його доходу, вважає, що при обранні стягнення треба більш виваженого та обережного підходу, виходячи із засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.
Також, відсутня інформація про технічний засіб, яким здійснено відеозапис події.
Мотиви суду
Судом апеляційної інстанції неодноразово призначались судові засідання по даній справі, однак ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи (довідки про доставку судових повісток-повідомлень у додаток «Вайбер», а.с.46, 48 зворот, 50), в судові засідання жодного разу не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
При цьому, у телефонному режимі повідомив апеляційний суд про те, що перебуває поза межами м.Харків, у судове засідання, призначене слуханням на 17.06.2026 року о 12 год. 45 хв., прибути не має змоги, у зв`язку із чим просив провести судовий розгляд у його відсутність. (телефонограма, а.с.52)
Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді.
Апеляційний суд приходить до висновку, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не виявила належної зацікавленості у розгляді справи та протягом тривалого часу не з`являється до апеляційного суду. Незацікавленість у розгляду своєї апеляційної скарги свідчить про зловживання учасником справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.
Конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року).
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи, яка її подала, та саме вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі та скорішим вирішенням її справи.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.)
Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної скарги без участі правопорушника та його захисника не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, оскільки суд розцінює такі дії як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.
За таких обставин, суд вважає можливим провести апеляційний розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 в межах доводів і вимог поданої ним апеляційної скарги та за наявними у справі відомостями, що також узгоджується з КУпАП.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.
Відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Згідно п.31.4.3а ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
Пункт 31.4.5б та пункт 31.4.5г ПДР України встановлює заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: якщо шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; якщо на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.
Згідно п.31.4.7е ПДР України,забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, що стосується  інших елементів конструкції - якщовідсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, брудозахисні фартухи та бризковики.
Частинами 1, 2, 3 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за: - керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; - керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації; - керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
Відповідно до ч. 4 ст. 121 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.
Повторним, відповідно до положень ст.35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому, при повторності тотожних правопорушень, кожне з них має власну суб`єктивну сторону, зокрема, самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого правопорушення.
Так, судовим розглядом встановлено, 11 березня 2025 року о 11 год. 20 хв. у с-щі Високий, вул. Андрія Ощепкова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , технічний стан якого не відповідає вимогам правил, що стосуються ПДР, а саме: попереду ТЗ встановлено зовнішній світловий прилад, який не передбачений конструкцією; на задній осі зліва встановлені шини різних моделей з різним малюнком протектора; задня ліва шина зовнішньо має пошкодження, що оголює корд, а також позаду з правої сторони відсутній передбачений конструкцією транспортного засобу бризговик, чим порушив п.31.4.3а, 31.1, 31.4.5г, 31.4.5б, 31.4.7е ПДР України. Правопорушення вчинене повторно протягом року.
Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №268416 від 11.03.2025 року.
Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1 , окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: 
- оглянутими відомостями відеозапису, долученого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія  ОСОБА_1 ;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3091404 від 20.09.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.;
- рапортом інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 2 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Маркової Я. від 11.03.2025 року щодо події з зазначенням причини, місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Апеляційний суд приймає до уваги, що апелянт не спростовує обставин самого факту керування ним автомобілем та його зупинку на вимогу поліції за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Щодо посилань ОСОБА_1 на неточності у складеному протоколі слід зазначити наступне.
Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
За змістом рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії», протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.
Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Так, в рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
Згідно приписів ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.
Як встановлено судом, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП складений уповноваженою на те особою - інспектором взводу 2 роти 3 батальйону 2 УПП у Харківській області ДПП лейтенантом поліції Марковою Я.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженими на те особами.
При цьому, ОСОБА_1 ознайомився з його змістом, отримав копію, та відмовився від надання будь-яких пояснень та зауважень як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що засвідчив своїм підписом у відповідній графі протоколу (а.с.1),  що підтверджується і даними долученим до матеріалів провадження відеозаписом, згідно якого інспектором поліції було роз`яснено ОСОБА_1 про складення щодо нього протоколу за ч.4 ст.121 КУпАП, а саме – повторне порушення протягом року ч.1, ч.2 або ч.3 ст.121 КУпАП, а саме: внесення змін у конструкцію, технічний стан ТЗ не відповідає вимогам стандартів та правил, що стосуються безпеки дорожнього руху, або якщо відсутній обов`язковий технічний контроль, вказавши при цьому, що у ОСОБА_1 наявні численні порушення.
Аналогічні дані зафіксовані і у рапорті інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 2 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Маркової Я. від 11.03.2025 року. (а.с. 7)
Апеляційний суд звертає свою увагу, що повернення протоколу про адміністративне правопорушення на дооформлення, як на тому наполягає апелянт, не передбачене нормами КУпАП, тим паче, на стадії апеляційного перегляду, оскільки процесуальний закон чітко регламентує порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення та не містить механізму повернення матеріалів органу, що їх склав, для усунення недоліків чи їх доопрацювання. 
Суд апеляційної інстанції не має права вимагати від органу, який склав протокол, викладати обвинувачення інакше, а повинен самостійно дати оцінку наявним матеріалам. Це обумовлено, зокрема, тим, що особа, яка склала протокол та зафіксувала правопорушення (поліцейський), не є стороною обвинувачення, а тому від неї не можна вимагати формулювання обвинувачення відповідно до стандартів кримінального процесу.
Зважаючи на викладене, недоліки складеного протоколу, на яких акцентує свою увагу апелянт, апеляційний суд приймає до уваги, натомість, вони не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого йому правопорушення та не звільняють його як водія від обов`язку виконання ним вимог ПДР України, як і доводи апеляційної скарги про те, що авто є єдиним джерелом доходу для ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те про те, що автомобіль ОСОБА_1 був пошкоджений внаслідок збройної агресії рф тільки підтверджують той факт, що останній заздалегідь був обізнаний, що його ТЗ не відповідає вимогам стандартів та правил, що стосуються безпеки дорожнього руху, водночас, продовжував експлуатацію свого авто в його умовах, що, в свою чергу, свідчить про умисний характер скоєного.
Посилання апелянта на те, що у матеріалах справи відсутня інформація про технічний засіб, яким здійснено відеозапис події, не є слушними оскільки диспозиція ст. 256 КУпАП та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації. Окрім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.
З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, доведена повністю, а тому твердження захисника про відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення суд апеляційної інстанції оцінює як безпідставні.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.4 ст. 121 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці, суд першої інстанції враховував характер вчиненого  ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху.
Застосований районним судом до  ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень, та відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року щодо ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик