УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №288/1553/25 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І. 
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого Павицької Т. М.,
суддів Коломієць О.С., Шевчук А.М.
за участю секретаря судового засідання  Трикиши Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №288/1553/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Рудник М.І. у селищі Попільня,
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом у якому просила встановити факт проживання її разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, з 2013 року по дату настання смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позов обґрунтовано тим, що з 2013 року вона почала проживати спільно з ОСОБА_6 однією сім`єю за адресою його місця проживання, а саме: в АДРЕСА_1 . Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ними в селищі Попільня проживала також мати ОСОБА_6 - ОСОБА_2 . Від попереднього шлюбу ОСОБА_6 має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач проживала з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу, однак з ознаками повноцінної сім`ї. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_6 призвано на військову службу під час мобілізації у військовий час ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлено для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 . В період проходження військової служби ОСОБА_6 із позивачем вирішили зареєструвати шлюб, при цьому подали відповідну заяву до органу РАЦС. Реєстрація шлюбу призначена на 16.11.2024 року. Так як на дату призначення реєстрації шлюбу ОСОБА_6 перебував на службі, відділом РАЦС видано відповідну довідку, позивач надіслала її фотокопію ОСОБА_6 для пред`явлення командиру. Проте його для реєстрації шлюбу зі служби не відпустили і тому реєстрація шлюбу не відбулась. 26 травня 2025 року ОСОБА_2 надійшло сповіщення № 254 про те, що ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Новоданилівка Запорізької області. 31 травня 2025 року органом РАЦС було зареєстровано смерть ОСОБА_6 . За час спільного проживання позивач із ОСОБА_6 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного та мали усталені відносини притаманні подружжю. Після смерті ОСОБА_6 позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця як член сім`ї, тільки для цього потрібно встановити даний факт.
Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 березня 2026 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_6 , ведення спільного бюджету, господарства та побуту, тощо. Окремою підставою для відмови в задоволенні позову суд вказав, що Міністерство оборони України мало бути залучене до участі в справі за клопотанням позивача в якості відповідача, а не третьою особою, оскільки одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України. Залучення третьою особою Міністерства оборони України є недостатнім, оскільки ці статуси мають різні процесуальні права та обов`язки. Щодо підстави для відмови в позові - незалучення відповідачем Міністерства оборони України. У таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Відповідно, між позивачкою та Міністерством оборони України такого спору бути не може, оскільки останнє не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги згідно із положеннями статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист - військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначене узгоджується із правовими висновками, що містяться у пункті 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року в справі № 298/1350/22 (провадження № 61-15100св24), Великою Палатою також у постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23. Таким чином вказані висновки суду є необґрунтованими, а тому не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. Щодо недоведеності факту спільного проживання позивачки з ОСОБА_6 , введення спільного господарства та побуту. На Підтвердження вказаної обставини позивачка надала довідку Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 09.12.2025 року № 333, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але за вищевказаною адресою не проживає з 2013 року. На підтвердження наміру реєстрації шлюбу, яка була призначена на 16.11.2024, позивачка надала до суду відповідну довідку, яку отримала від органу РАЦС для подачі за місцем служби ОСОБА_6 . Крім того, вказує, що ОСОБА_2 позов визнала та пояснила, що позивачка разом з її сином ОСОБА_7 проживала за адресою її місця проживання як подружжя з 2014 року. Проживали в окремій кімнаті, мали всі ознаки притаманні подружжю, вели спільне господарство, тримали курей, мали спільний бюджет, купували в інтересах сім`ї побутові речі та автомобіль. Тобто пояснення позивачки, відповідачки та покази свідків повністю узгоджені між собою та підтверджують період спільного проживання як подружжя позивачки з ОСОБА_6 , ведення спільного господарства та наявність спільного бюджету, аж до смерті останнього, що підтверджує підстави позову. Відповідач ОСОБА_3 , неповнолітній син ОСОБА_6 подав до суду заяву про визнання позову та обставин викладених в позовній заяві. Законний представник неповнолітнього відповідача, його мати ОСОБА_4 , позов визнала також. На підтвердження обставини, як формування сімейного бюджету так і перерахунку коштів для вирішення побутових потреб, сторона позивача надала суду доказ - виписки по картковому рахунку позивача за період перебування ОСОБА_6 на військовій службі під час мобілізації. У даній справі, вимога позивача заслуговує на довіру, з урахуванням тих обставин, що позивачкою надано максимальну наявну кількість доказів, які могли підтверджувати підстави позову та заявлені вимоги. Важливу роль в даній справі є визнання позову відповідачами. Вказані особи, є єдиними, які мають право на отримання одноразової грошової виплати, в разі загибелі військовослужбовця, і в разі встановлення факту заявленого в межах даної справи їхні частки грошової виплати значно зменшаться. Тому висновок суду першої інстанції суперечить обставинам даної справи, так як крім визнання позову відповідачами, позивачка надала всі наявні в неї докази для підтвердження заявлених позовних вимог, які судом було досліджено, їх неналежність або недопустимість не встановлена, а дані докази стосуються предмету доказування, узгоджуються як між собою так і з поясненнями сторін та позицією щодо позову відповідачів.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з повідомлення Попільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області № 207/29.4-53 від 26.06.2025 року, ОСОБА_1 особисто 30.10.2024 року подано до відділу заяву про державну реєстрацію шлюбу з ОСОБА_6 ; довіреність ОСОБА_6 від 23 жовтня 2024 року згідно якої, він уповноважує ОСОБА_1 представляти його інтереси в Попільнянському відділі РАЦС, що пов?язані з реєстрацією шлюбу між ним та ОСОБА_1 ; заява ОСОБА_6 про державну реєстрацію шлюбу, завірена 23 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. 
Відповідно до довідки № 131/29.5-41 від 30 жовтня 2024 року Попільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 призначено на 16 листопада 2024 року в Попільнянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 3048 від 26 травня 2025 року, виданого Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті Запорізька область, Пологівський район, населений пункт с. Новоданилівка, в зоні проведення бойових дій.
Згідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 31 травня 2025 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 205.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 23 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , актовий запис за № 15.
Згідно довідки Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 09.12.2025 року № 333, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але за вищевказаною адресою не проживає з 2013 року.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження ведення з ОСОБА_6 спільного господарства, наявності у неї з ним спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання за власні кошти чи спільні кошти іншого майна в інтересах сім`ї, а тому не довела факту проживання разом з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Факт пересилання коштів, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов?язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне. 
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 555/1289/14-ц, від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі № 200/5153/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2021 року у справі №264/632/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2023 року у cправі № 910/2392/22).
Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Якщо у справі наявна обов`язкова співучасть відповідачів, то неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2024 року у справі № 932/163/21).
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» визначено, що сім`ям загиблих осіб (загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини) виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. 4. 
Згідно п.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
Відповідно до ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. 
Отже Міністерство оборони України є суб`єктом прийняття остаточного рішення про призначення чи про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили .
У даній справі, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа - Міністерство оборони України про встановлення факту проживання, однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , який загинув при виконанні обов`язків військової служби. Вказувала, що встановлення вказаного юридичного факту їй потрібно для оформлення одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_6 . 
Суд першої інстанції в даному випадку, правильно вважав, що Міністерство оборони України мало бути залучене до участі в справі за клопотанням позивача в якості відповідача, а не третьою особою, оскільки одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України. Залучення третьою особою Міністерства оборони України є недостатнім, оскільки ці статуси мають різні процесуальні права та обов`язки.
Позивач клопотання про залучення Міністерства оборони України, як відповідача не заявляла. 
Незалучення належних відповідачів у справі є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 із двох взаємовиключних підстав, а саме з підстави, що позивачем заявлений позов до неналежного складу відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, та з тієї підстави, що позивач не довела належними та допустимими доказами факту проживання разом з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що є також самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Оскільки ОСОБА_1 не залучила Міністерство оборони України як відповідача у справі, заявляючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 в позовному провадженні, з метою отримання одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_6 , у задоволенні її позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_3 суду першої інстанції належало відмовити з підстав його пред`явлення за неналежного суб`єктного складу відповідачів. У зв`язку з цим оскаржене судове рішення про відмову у позові слід змінити в мотивувальній частині.
З урахуванням наведених підстав зміни судового рішення, апеляційний суд оскаржене судове рішення по суті вирішення позову ОСОБА_1 та пов`язані з цим доводи її апеляційної скарги не аналізує.
Оскільки судове рішення про відмову у задоволенні позову змінено тільки в частині мотивів прийняття, то судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача. 

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задовольнити частково.
Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 березня 2026 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного тексту судового рішення 23 червня 2026 року.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді О.С. Коломієць

А.М. Шевчук