ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/2609/25	Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А. 	
Провадження № 22-ц/817/190/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 
з участю секретаря — Панькевич Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі, без участі сторін, цивільну справу №601/2609/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2025 року, ухвалене суддею Коротичем І.А., дати складення повного тексту рішення не зазначено, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради про скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі – позивач, апелянт) звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради (далі – КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, відповідач) про скасування наказу №217-од від 30.05.2025 «Про зняття надбавки».
Позов мотивований тим, що 30.05.2025 директором КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради було прийнято наказ №217-од, у відповідності до якого передбачено зняти з 03.06.2025 позивачу, як медичному директору КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, надбавку за складність та напруженість в роботі, що встановлена відповідно до наказу КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради №5-к від 03.01.2025 в розмірі 50% посадового окладу. З наказом позивача було ознайомлено 02.06.2025.
Позивач вважає, що вказаний наказ є незаконним та підлягає до скасування, оскільки згідно з преамбули до наказу №217-од від 30.05.2025, останній мотивований змінами в організації роботи, зокрема введення посади заступника медичного директора та проведення розподілу обов`язків між медичним директором та його заступником.
Вказував, що згідно з наказом КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради №5-к від 03.01.2025 позивачу було встановлено надбавку за складність, напруженість у роботі (за обсяг виконуваної роботи, її інтенсивність) у розмірі 50% до посадового окладу з 06.01.2025 по 31.12.2025. Складність та інтенсивність роботи позивача станом на час прийняття оспореного наказу не змінилась, а жодного розподілу обов`язків між позивачем, як медичним директором, та його заступником не відбулось, підтвердженням чого, як зазначає позивач, свідчать посадові інструкції медичного директора та заступника медичного директора. Таким чином вважає, що відміна надбавки позивачу не була зумовлена об`єктивними чинниками.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.11.2025 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.11.2025 та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки вважає, що суд першої інстанції неналежним чином надав оцінку наявним у справі доказам.
Зокрема зазначає, що введення відповідачем посади заступника медичного директора не зумовило зменшення посадових обов`язків медичного директора, яким був позивач.
Порівняльний аналіз посадової інструкції медичного директора, яка діяла на час введення надбавки позивачу, а також яка діяла на час прийняття спірного наказу свідчить, що такі посадові інструкції жодним чином не відрізняються між собою в частині посадових обов`язків медичного директора.
Жодні з посадових обов`язків медичного директора, які діяли на час встановлення йому надбавки, не були змінені.
Введення посади заступника медичного директора жодним чином не вплинуло на інтенсивність та складність праці медичного директора.
Протилежних доказів відповідач суду не подав і суд не встановив.
Таким чином, зміни в організації праці у відповідача жодним чином не торкнулись інтенсивності та складності роботи позивача.
Посилаючись на зміни в організації праці відповідача, суд не вказав, яким саме чином такі зміни вплинули на зменшення інтенсивності та складності праці позивача.
Отже, судом було невірно оцінено зібрані у справі докази, суд помилково вважав встановленими обставини, які насправді не дослідив (щодо зміни посадових обов`язків позивача), тобто істотно порушив норми процесуального права, що зумовило прийняття неправомірного рішення.
Також вважає безпідставним посилання суду як на правовстановлюючу практику у подібних правовідносинах до справи №601/2609/25 на постанови Верховного Суду від 20.01.2025 у справі №824/44/19, а також від 10.02.2023 у справі №480/6208/21, оскільки у вказаних справах правовідносини випливали з проходження державної служби і були зумовлені іншими, ніж у справі №601/2609/25 обставинами.
Вказує, що для позивача фактичні умови праці, які діяли на час встановлення надбавки, не змінились станом на час скасування надбавки спірним наказом, а строк дії надбавки не завершився, спірний наказ було ухвалено без встановлених законодавством підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду — залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Зокрема зазначає, що посадова інструкція медичного директора, що діяла до введення посади заступника медичного директора, носила загальний характер та охоплювала весь комплекс функцій, пов`язаних з організацією та забезпеченням медичної діяльності закладу, управлінням медичними процесами, координацією роботи структурних підрозділів та контролем за якістю надання медичної допомоги.
Натомість після введення посади заступника медичного директора була затверджена більш конкретизована посадова інструкція, в якій відбулося чітке розмежування та перерозподіл функціональних обов`язків між медичним директором та його заступником.
Зокрема, перелік завдань та обов`язків, визначених посадовою інструкцією заступника медичного директора, стосується саме медичної частини діяльності закладу — організації лікувально-діагностичного процесу, координації роботи медичного персоналу, контролю дотримання та впровадження стандартів медичної допомоги, що до введення зазначеної посади входило до кола повноважень та фактично виконувалося медичним директором.
Таким чином, введення посади заступника медичного директора призвело до реального перерозподілу управлінських та організаційних функцій, що безпосередньо вплинуло на обсяг навантаження та рівень відповідальності медичного директора.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для перегляду умов надбавки є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та положенням трудового законодавства.
Надбавка за складність та напруженість у роботі встановлювалася медичному директору не за сам факт зайняття посади, а у зв`язку з підвищеною інтенсивністю та складністю виконання покладених на нього основних посадових обов`язків, зокрема в частині організації та координації медичної діяльності закладу.
Вказує, що у результаті перерозподілу повноважень між медичним директором та заступником медичного директора, передачі останньому частини функцій, що стосуються організації медичних процесів, змінився обсяг та рівень навантаження, з якими було пов`язано встановлення відповідної надбавки, у зв`язку з чим припинилися обставини, що обумовлювали її нарахування.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторін по справі.
Заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись з матеріалами справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
За приписами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.
Частиною 2 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно п.п.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно посадової інструкції медичного директора, що затверджена директором КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради 01.04.2024, розділом 2 передбачені завдання та обов`язки медичного директора, який організовує медичну діяльність КНП №Кременецька опорна лікарня», а також здійснює інші завдання та обов`язки, що передбачені п.п.2.1-2.7 вказаної посадової інструкції.
Наказом директора КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради №5-к від 03.01.2025 позивачу було встановлено надбавку за складність, напруженість у роботі (за обсяг виконуваної роботи, її інтенсивність) у розмірі 50% до посадового окладу з 06.01.2025 по 31.12.2025.
30.05.2025 директором КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради було видано наказ №217-од, у відповідності до якого передбачено зняти з 03.06.2025 медичному директору КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради ОСОБА_2 надбавку за складність та напруженість в роботі, що встановлена відповідно до наказу КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради №5-к від 03.01.2025 в розмірі 50% посадового окладу. Наказ мотивовано, тим, що відбулася зміна в організації роботи в КНП «Кременецька опорна лікарня», а саме: введення посади заступника медичного директора та проведення розподілу обов`язків між медичним директором та його заступником, що призвело до зменшення навантаження в роботі медичного директора.
Наказом директора КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради №192-од від 15.05.2025 було доповнено перелік посад працівників, яким посадові оклади встановлюються згідно схеми посадових окладів, затвердженої Додатком 3 Колективного договору на 2022-2027 роки наступними посадами: заступник медичного директора.
Наказом директора КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради №216-од від 30.05.2025 було затверджено посадову інструкцію медичного директора у новій редакції, що затверджена з метою ефективної та належної організації роботи з медичних питань, у зв`язку з кадровими змінами, зокрема з введенням посади заступника медичного директора, що зумовило відповідний розподіл обов`язків.
Згідно посадової інструкції медичного директора, що затверджена директором КНП «Кременецька опорна лікарня» 30.05.2025 розділом 2 передбачені завдання та обов`язки медичного директора, який здійснює керівництво закладом охорони здоров`я в порядку делегованих йому керівником повноважень з медичних питань, а також здійснює інші завдання та обов`язки, що передбачені п.п.2.1-2.28 вказаної посадової інструкції.
Згідно посадової інструкції заступника медичного директора, що затверджена директором КНП «Кременецька опорна лікарня» 30.05.2025 розділом 2 передбачені завдання та обов`язки медичного директора, яке полягає у допомозі медичному директору в координації лікувально-діагностичного процесу, що включає участь у підготовці аналітичної, статистичної та іншої медичної звітності, контроль за впровадженням та виконанням стандартів операційних процедур в діяльності клінічних підрозділів, питання охорони та гігієни праці, етики та деонтології, організація роботи експертних команд з проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, організація та супровід професійного розвитку, ведення внутрішнього моніторингу клінічних показників діяльності, а також здійснює інші завдання та обов`язки, що передбачені п.п.2.1-2.17 вказаної посадової інструкції.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що скасування надбавки за складність і напруженість в роботі відбулося у відповідності до норм трудового законодавства, нормативно-правових та локальних документів підприємства та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у справі № 824/44/19-а від 20.01.2021, у справі № 480/6208/21 від 20.02.2023 щодо дискреційності повноважень роботодавця – керівника підприємства, встановлювати та виплачувати в межах фонду заробітної плати надбавок та премій з метою стимулювання працівників до покращання якості їх праці.
Колегія суддів з даним висновком суду погоджується.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.
Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Підприємства самостійно встановлюють умови та розміри оплати праці, в тому числі перелік надбавок та доплат, у колективному договорі з дотриманням законодавства, генеральної, галузевої угод (стаття 15 Закону України «Про оплату праці», стаття 97 КЗпП України).
Крім того, частиною третьою статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки відповідно до статті 97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі, а у випадку, коли його не укладено, - власником або уповноваженим ним органом за погодженням із профспілковим органом, що представляє інтереси більшості працівників, або, за його відсутності, - з іншим органом, уповноваженим на представництво трудовим колективом, з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці, суд у разі вирішення спорів з цих питань має з`ясувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональної) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно до норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами.
У пункті 8 вказаної вище постанови Пленуму роз`яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні указаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.
Отже, надбавки призначаються працівнику за результатами його роботи та є додатковими заходами матеріального стимулювання, які застосовуються з метою підвищення рівня показників ефективності у роботі.
Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри надбавок, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника надбавок обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено колективним договором.
Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру надбавки, позбавлення працівників надбавок повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 у справі №6-2790цс16 та постановах Верховного Суду від 11.10.2021 у справі №201/532/20 (провадження №61-10845св21), від 23.12.2019 у справі №194/919/18 (провадження №61-11377св19), від 24.04.2019 у справі №127/14573/18 (провадження № 61-3348св19), від 01.10.2018 у справі №487/6105/16-ц (провадження №61-26818св18).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, згідно з п.5.1.5 Колективного договору, укладеного між адміністрацією КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради та профспілковим комітетом Кременецької районної організації профспілки працівників охорони здоров`я 08.06.2022, адміністрація може встановлювати надбавки, в тому числі за складність, напруженість у роботі — 50% посадового окладу. Зазначені надбавки, передбачені пунктом 5.1.5, встановлюються до посадового окладу згідно п.п.4.4. та 4.6 Наказу №308/519.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що ця надбавка є стимулюючою виплатою, а не постійною та обов`язковою виплатою чи складовою посадового окладу, і рішення про її встановлення чи скасування приймає керівник підприємства в межах фонду оплати праці та на підставі фактичних умов праці.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що у відповідача відбулися зміни в організації роботи, а саме: введення посади заступника медичного директора, відбувся розподіл обов`язків між медичним директором та його заступником. Згідно посадової інструкції завдання та обов`язки заступника медичного директора полягають у допомозі медичному директору в координації лікувально-діагностичного процесу, що включає участь у підготовці аналітичної, статистичної та іншої медичної звітності, контроль за впровадженням та виконанням стандартів операційних процедур в діяльності клінічних підрозділів, питання охорони та гігієни праці, етики та деонтології, організація роботи експертних команд з проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, організація та супровід професійного розвитку, ведення внутрішнього моніторингу клінічних показників діяльності. Тобто із введенням посади заступника фактичний обсяг обов`язків та інтенсивність роботи медичного директора зменшилися, а тому у відповідача були підстави для скасування зазначеної надбавки.
Отже, скасування надбавки за складність і напруженість в роботі відбувалося у відповідності до норм трудового законодавства, нормативно-правових та локальних документів підприємства та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у справі № 824/44/19-а від 20.01.2021, у справі № 480/6208/21 від 20.02.2023 щодо дискреційності повноважень роботодавця – керівника підприємства, встановлювати та виплачувати в межах фонду заробітної плати надбавок та премій з метою стимулювання працівників до покращання якості їх праці.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно послався на зазначені вище постанови Верховного Суду, оскільки у вказаних справах правовідносини випливали з проходження державної служби і були зумовлені іншими, ніж у даній справі обставинами, колегія суддів вважає необґрунтованими у зв`язку з тим, що як у вказаних справах, так і в справі, що переглядається, вирішувалось, зокрема, питання щодо надбавок, встановлення і скасування яких, є дискреційними повноваженнями керівників установ, підприємств.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, порушень норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції не допущено. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2025 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 травня 2026 року.

Головуючий 
Судді