УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/3838/26 Головуючий у 1-й інст. Чорній Р. О. 
Номер провадження №33/4805/1016/26
Категорія ст.124 КУпАП  Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участю захисника Грабчука О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 01.03.2026 близько 13 години 55 хвилини в м. Житомирі на регульованому перехресті просп. Миру – вул. Героїв Базару, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з марки Renault, р/н НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед поворотом ліворуч, не надав переваги в русі зустрічному т/з марки Volkswagen, р/н НОМЕР_2 , в результаті чого сталось зіткнення між вказаними т/з. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на незаконність постанови. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що місцевий суд за власною ініціативою здійснив перекваліфікацію його дії з п.16.13 ПДР на п.16.6 ПДР, а оскільки суд не може переймати обов`язки сторони обвинувачення та з власної ініціативи збирати докази, усувати неточності в адміністративних документах, то повинен був прийти до висновку про закриття провадження у справі. Також зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки діям водіїв під час ДТП, оскільки ОСОБА_3 здійснювала проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, а отже вважає, що саме з її вини сталася вказана ДТП. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Грабчука О.В., перевіривши доводи скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за порушення ним п.16.6 ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №603560 від 01.03.2026 вбачається, що 01.03.2026 близько 13 години 55 хвилини в м. Житомирі на перехресті просп. Миру – вул. Героїв Базару, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з марки Renault, р/н НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед поворотом ліворуч, не надав переваги в русі зустрічному т/з марки Volkswagen, р/н НОМЕР_2 , в результаті чого сталось зіткнення між вказаними т/з. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.2.3б, 16.13 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Згідно з вказаним протоколом ОСОБА_1 ставилось у провину порушення п.16.13 ПДР, яка встановлювала, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Вказаний пункт 16.13. ПДР передбачає правила роз`їзду автомобілів на нерегульованих перехрестях.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась на регульованому перехресті пр. Миру та вул. Героїв базару в м. Житомирі, що не оспорюється сторонами, тому судом було правильно за підсумками розгляду вказано про порушення саме пункту 16.6 ПДР.
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення має бути, зокрема, зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
За ст.283 КУпАП постанова суду, серед іншого, повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; та прийняте у справі рішення.
Суд апеляційної інстанції критично оцінює твердження сторони захисту з приводу того, що суд неправомірно перекваліфіковував дії ОСОБА_1 та погоджується із судом першої інстанції про те, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 фактично є порушенням п. 16.6 ПДР, за яким водій, повертаючи ліворуч, зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо.
При цьому порівнюючи між собою зміст фактичних обставин і суть адміністративного правопорушення, відображеного в протоколі та в пункті 16.6 ПДР, то вони по своїй внутрішній основі є ідентичними та забезпечували можливість водію ОСОБА_1 та його адвокату в повній мірі розуміти зміст пред`явленого адміністративного звинувачення і здійснювати ефективний захист від нього.
Отже лише сама зміна помилково вказаного у протоколі пункту ПДР без зміни фабули правопорушення, не впливає на склад вчиненого ОСОБА_1 правопорушення за статтею 124 КУпАП, та не свідчить про самостійну перекваліфікацію його дій судом першої інстанції. 
При цьому, апеляційний суд відзначає, що дії особи першочергово кваліфікуються відповідно до певної норми КУпАП, а не Правил дорожнього руху, тому незначне уточнення схожої, більш точної, правової норми цих Правил не є кардинальною зміною кваліфікації дії особи, щоб могло свідчити про порушення права на захист. Так само подібні дії суду по визначенню правильного пункту ПДР в остаточному рішенні не можуть розглядатися як відшукання доказів на користь сторони обвинувачення, оскільки будь-яких додаткових доказів суд самостійно не збирав.
Також при дослідженні та порівнянні двох спірних диспозицій норм, апеляційний суд вважає, що пункти 16.13 та 16.6 ПДР є подібними за змістом, оскільки обидва регулюють обов`язок водія надати перевагу в русі зустрічному транспорту під час виконання маневру повороту ліворуч, тому уточнення пункту Правил не змінює фактичних обставин події та суті допущеного порушення. 
Апеляційний суд зауважує, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, відповідно до ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
На уповноважену особу підрозділу поліції під час оформлення матеріалів ДТП покладено обов`язок зафіксувати всі обставини її скоєння з визначенням особи, яка за встановленими обставинами та з високим ступенем вірогідності вчинила адміністративне правопорушення, скласти стосовно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та надіслати його до суду.
Апеляційний суд звертає увагу, що в даній категорії справ про адміністративні правопорушення (ст.124 КУпАП) на патрульного поліцейського під час складення протоколу про адміністративне правопорушення покладено відмінну функцію ніж та, яку має виконати суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. До повноважень патрульного поліцейського не належить встановлення та остаточна оцінка всіх обставини, які зафіксовані у протоколі. Фактично на уповноважену особу підрозділу поліції покладена обмежена функція, а саме збирання та фіксація доказів стосовно обставин події, що відбулася.
Оцінку доказів патрульний поліцейський повинен здійснити такою мірою, як це потрібно для визначення ймовірної особи, дії якої містять ознаки складу адміністративного правопорушення. Висновки поліцейського є вірогідними та не мають для суду заздалегідь визначеного значення. Дії особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ймовірно містять ознаки адміністративного правопорушення, але остаточні висновки, зокрема й про дійсно винну у правопорушенні особу, має зробити виключно суд.
Оцінку доказів, зібраних та зафіксованих патрульним поліцейським, та правову кваліфікацію дій особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, встановлених на підставі цих доказів, здійснює суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, із залученням експерта і спеціаліста, а також за допомогою інших доказів.
Такий висновок апеляційного суду кореспондується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 22.01.2025 року (справа №335/6977/22, провадження №14-87цс24).
Суд першої інстанції під час встановлення винуватості ОСОБА_1 у заподіяній ДТП не змінював суті та фабули обставин, і не перекваліфіковував його дії, а лише виклав у постанові посилання на підтверджений доказами пункт ПДР (16.6), порушення якого перебуває у причинному зв`язку із виникненням даної аварії. 
Крім цього, апеляційний суд не може погодитися з доводами захисника про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3 з огляду на наступне. 
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом – ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 8.10 ПДР у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
За пунктом 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
З матеріалів відеозапису видно, як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїхав на середину перехрестя пр. Миру вул. Героїв базару та зупинився для того, щоб здійснити маневр повороту ліворуч та перед цим надати перевагу транспорту із зустрічної смуги, що їдуть прямо. Автомобіль Volkswagen, під керуванням ОСОБА_4 , рухався по пр. Миру на дозволений сигнал світлофора, але ОСОБА_2 , пропустивши частину автомобілів, які рухались на зустріч, не надав перевагу цьому транспортному засобу, який на певній швидкості завершував маневр проїзду перехрестя. 
Згідно письмових показів, відібраних працівниками поліції, ОСОБА_4 повідомила, що вона рухалась на зелене світло світлофора, і лише перед наближенням до перехрестя загорівся жовтий, але вона змушена була проїхати перехрестя для завершення маневру , оскільки її швидкість була 50 км/год.
З наявних відеозаписів суду неможливо достеменно побачити сигнали жодних світлофорів та встановити порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху, які б звільняли ОСОБА_1 від виконання пункту 16.6. ПДР та необхідності пропустити зустрічний транспорт під час повороту ліворуч.
За таких обставин презюмується, що обидва транспортні засоби рухались на дозволений сигнал світлофора, тобто при рівних умовах та однаковому кольорі світлофорів в обох зустрічних напрямках по пр.Миру загальний порядок роз`їзду автомобілів на перехресті передбачає обов`язок водія, який має намір повернути ліворуч, пропустити транспортний засіб, який рухається прямо на зустріч. 
Загальна картина обставин пригоди, зафіксована на відеозаписі вказує, що швидкість транспортного засобу Volkswagen під керуванням ОСОБА_4 , яка рухалася по широкій проїзній частині з кількома смугами пр. Миру була без прискорень та зупинок, і продовжила рух на дозволяючий сигнал світлофора в умовах достатньої видимості.
Тобто з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 мав змогу своєчасно помітити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 , яка завершувала маневр проїзду перехрестя.
Постанова про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення п.8.7.3 ґ ПДР, на яку посилається сторона захисту, не має радикального преюдиційного значення для вирішення питання про частину спільної відповідальності та винуватість ОСОБА_1 у вказаній пригоді та сама по собі не спростовує встановлених у справі обставин щодо допущеного ним порушення вимог ПДР. 
Таким чином, слід констатувати, що на стадії апеляційного розгляду судом встановлені обставини, які не спростовують висновку місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не надано.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: