Номер провадження: 22-ц/813/5633/26 
Справа № 947/41727/25
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Калініченко Л.В., у цивільній справі за позовною заявою  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» про визнання заборгованості безпідставною та зобов`язання списати нараховану заборгованість,  

встановив:

03.11.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Комунального підприємства (далі – КП) «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ», в якому просили суд: 
- визнати борг позивачів за період з 01.11.2022 року та по 01.11.2025 року, як споживачів перед КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» у розмірі 21 367,77 грн. безпідставним; 
- зобов`язати КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ»списати з особового рахунку № НОМЕР_1 позивачів, як споживачів, нараховану заборгованість в сумі 21 367,77 грн.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивачі, є споживачами, проживають з 20.12.2019 року у кв. АДРЕСА_1 . 
Під час проживання в зазначеній квартирі (яка утеплена як з внутрішньої сторони, так і з зовнішньої) протягом цих 6 років, - температура повітря у житлових приміщеннях значно не відповідає законодавчо встановленим санітарним нормам в окремих приміщеннях квартири, а саме: в житлових приміщеннях температура повітря не повинна бути нижче 18°С, у наріжних кімнатах - не нижче 20°С. Є й винятки: У приміщеннях, де знаходяться постійно діти, люди похилого віку, люди з ослабленим здоров`ям, хворі, що лежать, тощо - повинна бути підвищена оптимальна норма температури повітря. У зимовий період - це від +2 до +5 градусів до стандартних показників, тобто - не менше +20, +25 градусів. До зазначених «винятків» належать і позивачі-споживачі: обидва є інвалідами 2 групи та є онкохворими, що призводить до ослаблення імунітету, простудних захворювань. Крім того, позивач ОСОБА_2 за період з 2021 по 2023 перенесла три операції із заміною кульшового суглоба та із заміною хребців у поперековій області, внаслідок чого змушена виконувати «постільний режим».
Представники КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» для перевірки кількості та якості наданих послуг не прибули до квартири позивачів, внаслідок чого споживачі змушені були самостійно утворити 02.03.2025 року комісію з мешканців будинку для перевірки кількості та якості наданих послуг у квартиру АДРЕСА_2 споживачів та у разі підтвердження фактів порушення санітарних норм - для висловлення претензії виконавцю комунальної послуги з централізованого постачання теплової енергії. 
За наслідком цього, було складено відповідний Акт від 02.03.2025 та разом із Додатком до Акта-претензії, як зазначають позивачі, вручено директору вищезазначеного КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ».
03.03.2025 року прибули представники КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ»,які також зафіксували відхилення температури повітря в приміщеннях квартири від встановлених санітарних норм, а саме зафіксована температура у квартирі АДРЕСА_3 , за наслідком чого склали свій Акт-Претензію, якій був підписаний також споживачем квартирі АДРЕСА_2 , проте другий екземпляр споживачам надано не було.
Відповідно до листа КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» за вих. № 15.06-22 від 17.03.2025 на Акт-Претензію позивачів від 02.03.2025 та на Акт-Претензію від 03.03.2025 про визнання факту постачання неякісної комунальної послуги на підставі роботи двох комісій та прийнятого постачальником комунальної послуги фінансового заходу відповідно до законодавства, в якому повідомив, що на підставі звернення та акта термографування, виконаного представниками, в березні 2025 року підприємством, згідно з законодавством, було зроблено перерозподіл споживання теплової енергії та знижено нарахування за спожиту теплову енергію в квартири АДРЕСА_2 на 70%.
Однак, позивачі не згодні з такими перерозподілом споживання теплової енергії. 
Незважаючи на вищевказаний лист-відповідь від 17.03.2025 постачальника теплової енергії - відповідача, позивачам продовжуються виставляти рахунки з вимогою сплатити борг за послуги з січня 2020 року. У зв`язку з чим позивачі вважають, що КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» проігнорував два прийняті ним до виконання Акти-Претензії, а також свій лист - відповідь від 17.03.2025 року, і не здійснив перерахунок боргу за поставлену комунальну послугу.
Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили задовольнити їхні вимоги.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.52-62).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставлять питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2025 року, ухвалення нового судового рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.67-79).
У відзиві на апеляційну скаргу КП «ЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість (а.с.108-118).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 25.06.2026 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Також враховуючи недостатньо кількість суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, а також через участь суддів даної колегії суддів в інших цивільних, адміністративних і кримінальних справах, через відключення електроенергії в приміщенні Одеського апеляційного суду, через перебування суддів Сегеди С.М. і Громіка Р.Д. на навчанні в НШСУ, а також через знаходження судді Громіка Р.Д. в черговій щорічній відпустці,датою ухвалення цього судового рішення є 25.06.2026 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.03.2026 року (а.с.104-105), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином (а.с.106, 130-131), що передбачено ст. 130 ЦПК України. 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позовних вимог (а.с.52-62).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
За правилами ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі – Закон) до житлово-комунальних послуг належать у тому числі комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Статтею 6 вказаного закону визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:
1) споживачі (індивідуальні та колективні);
2) управитель;
3) виконавці комунальних послуг.
Виконавцями комунальних послуг є зокрема:
5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання;
6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону:
- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
- виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; 
- споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;
- індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
За правилами ч. 3 ст. 2 Закону, норми цього закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Статтею 12 Закону передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Відповідно до 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17.
Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом (ст. 21 Закону). 
Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.
Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.
Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.
Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством.
Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених ст. 16 цього Закону.
Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.
Тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.
Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 27 Закону встановлено порядок оформлення претензій споживачів, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.
У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.
Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.
Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.
У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії.
Порядок здійснення забору проб та проведення їх дослідження щодо послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води та послуг з постачання природного газу затверджується Кабінетом Міністрів України.
У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги.
У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію, такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк, претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).
Також ст.28 Закону встановлено особливості оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку
Відповідно до зазначеної статті, оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку здійснюється в порядку, передбаченому ст.27 Закону, з урахуванням особливостей, передбачених цією статтею.
У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, що надаються у багатоквартирному будинку на підставі індивідуальних договорів, виклик виконавця для перевірки кількості та якості наданих комунальних послуг, підписання акта-претензії, відібрання проб здійснюються співвласником - стороною договору або його представником.
На вимогу співвласника - сторони договору в перевірці кількості та якості наданих комунальних послуг беруть участь представник об`єднання співвласників багатоквартирного будинку або управитель, якщо управління багатоквартирним будинком здійснює відповідно об`єднання співвласників багатоквартирного будинку або управитель, які в такому разі також підписують акт-претензію.
У разі неприбуття представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку або управителя на вимогу співвласника для участі в перевірці кількості та якості наданих комунальних послуг в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію така відмова не є перешкодою для проведення перевірки кількості та якості наданих комунальних послуг та/або підписання акта-претензії. Інформація про відмову зазначається в акті-претензії.
За письмовою заявою співвласника управитель має право діяти від імені та в інтересах співвласника як його представник у відносинах з виконавцями комунальних послуг. У такому разі застосовуються положення ЦК України про доручення.
У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, які надаються у багатоквартирному будинку на підставі договору, укладеного між виконавцем таких послуг та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку як колективним споживачем, виклик виконавця для перевірки кількості та якості наданих послуг, підписання акта-претензії, відібрання проб здійснюється представником об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Співвласники беруть участь у перевірці за бажанням.
На вимогу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - сторони договору в перевірці кількості та якості наданих комунальних послуг бере участь управитель, який у такому разі також підписує акт-претензію.
У разі неприбуття управителя на вимогу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку для участі в перевірці кількості та якості наданих комунальних послуг в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію така відмова не є перешкодою для проведення перевірки кількості та якості наданих комунальних послуг та/або для підписання акта-претензії. Інформація про відмову зазначається в акті-претензії.
У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, що надаються у багатоквартирному будинку на підставі колективного договору про надання комунальних послуг, укладеного між виконавцем таких послуг та управителем або іншою уповноваженою співвласником особою, виклик виконавця для перевірки кількості та якості наданих послуг, підписання акта-претензії, відібрання проб здійснюються таким управителем або іншою уповноваженою співвласником особою. Співвласники або представники об`єднання співвласників багатоквартирного будинку беруть участь у перевірці за бажанням.
За письмовою заявою співвласника управитель має право діяти від його імені та в інтересах співвласника у відносинах з виконавцями комунальних послуг. У такому разі застосовуються положення ЦК України про доручення.
У разі ненадання, надання неналежної якості послуг з управління багатоквартирним будинком виклик управителя для перевірки якості наданих послуг, підписання акта-претензії здійснюється стороною договору про управління багатоквартирним будинком.
Згідно з ч.2 ст. 26 Закону, виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.
Крім того, відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати, врегульовані Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) (далі – Правила), згідно з положеннями п.п. 4, 5 яких, послуга надається споживачу для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт споживача для потреб опалення та приготування гарячої води. Виконавець забезпечує безпечне постачання теплоносія відповідно до цих Правил та умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - договір). Теплоносій подається в обсязі відповідно до теплового навантаження будівлі. Значення температури теплоносія повинно відповідати температурному графіку теплової мережі (в частині температури подавального трубопроводу), значення тиску - гідравлічному режиму теплової мережі відповідно до умов договору.
Згідно з п. 6 вказаних Правил, виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам:
- за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем - до межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі) та інженерно-технічних систем приміщення споживача;
- за договором з колективним споживачем, колективним договором, індивідуальним договором, договором з власником (користувачем) будівлі - до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі).
Відповідно до п. 8 Правил, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.
Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.
Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С.
Згідно з п. 9 Правил, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених ч. 1 ст. 16 Закону.
Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених ч. 1 ст. 16 Закону.
Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст.ст. 13 і 14 Закону (п. 13 Правил).
Відповідно до п.п. 18-20 Правил, одиницею вимірювання обсягу (кількості) спожитої споживачем теплової енергії є гігакалорія (Гкал). Для переведення одиниць вимірювання теплової енергії приладами обліку застосовуються коефіцієнти 1 Гкал= 1162,2 кВт•г, 1 кВт•г= 0,000859 Гкал, 1 Гкал= 4,1868 ГДж, 1 ГДж= 0,2388 Гкал. Комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Якщо будівлю (будинок) оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку послуги відповідно до вимог Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюються за сумою показань всіх вузлів комерційного обліку послуги у будівлі (будинку). За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії обсяг споживання теплової енергії у будівлі визначається відповідно до Методики розподілу.
Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. (п. 31 Правил).
За положеннями п. 42 Правил, споживач має право, зокрема:
1) своєчасно одержувати послугу належної якості відповідно до законодавства та договору;
2) без додаткової оплати одержувати від виконавця інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, порядок оплати, норми споживання та порядок надання послуги, а також про її споживчі властивості;
3) на перевірку кількості та якості послуги в установленому законодавством порядку;
6) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні послуги;
7) на зменшення в установленому законодавством порядку розміру плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі або зниження її якості;
9) без додаткової оплати отримувати від виконавця чи іншої уповноваженої на розподіл послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитої послуги між споживачами багатоквартирного будинку;
10) без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені виконавцем нарахування плати за послугу (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі;
11) складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання послуги, зміною її споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт;
14) звертатися до суду в разі порушення виконавцем умов договору.
Згідно п. 44 Правил, споживач зобов`язаний: 
1) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період;
2)забезпечувати безпечну експлуатацію внутрішньобудинкових систем теплопостачання;
3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів та укладеного договору.
Згідно з пунктом 45 Правил, Індивідуальний споживач зобов`язаний зокрема:
2) своєчасно вживати заходів для усунення пов`язаних з отриманням послуги виявлених неполадок, що виникли з його вини;
5) оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
За положеннями пунктів 54-58 Правил, у разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі, несвоєчасно або надання послуги неналежної якості споживач має право викликати виконавця або його представника для проведення перевірки кількості та/або якості наданої послуги.
Оформлення претензій споживачів здійснюється в порядку, передбаченому ст.27 Закону.
Оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених ст. 28 Закону.
За результатами перевірки якості надання послуги складається акт-претензія відповідно до Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145.
Виконавець зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.
У разі неприбуття виконавця в установлений строк або необґрунтованої відмови виконавця підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем та не менш як двома споживачами, які проживають (розташовані) у сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю рекомендованим листом або через електронний кабінет Єдиної платформи (за наявності).
Виконавець протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта-претензії вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених у ньому, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії у формі, яка аналогічна формі подання претензії.
У разі ненадання виконавцем відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем. Виконавець зобов`язаний повідомити у десятиденний строк споживачеві у формі, яка аналогічна формі подання претензії, про вжиті за результатами задоволення його претензії заходи.
За положеннями п.п. 33-34-1 Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145 (далі – Порядок), під час проведення перевірки відповідності якості надання послуги з постачання теплової енергії параметрам, передбаченим договором про надання такої послуги, виконавець комунальної послуги враховує:
1) своєчасність початку і закінчення опалювального сезону;
2) безперервність надання послуги з постачання теплової енергії;
3) дотримання нормативної температури повітря у приміщеннях споживача (для приміщень, не оснащених вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами розподілювачами теплової енергії) у разі укладення індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем;
4) відповідність тиску теплоносія встановленим параметрам тиску;
5) відповідність температури теплоносія температурному графіку теплової мережі в частині температури подавального трубопроводу відповідно до умов договору.
Під час проведення перевірки відповідності якості надання послуги з постачання теплової енергії параметрам, передбаченим договором про надання такої послуги, виконавець послуги з постачання теплової енергії фіксує показники температури і тиску теплоносія та визначає їх відповідність або рівень відхилення параметрам, зазначеним у договорі:
- за показаннями вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії (зокрема за даними електронних архівів вузла (вузлів) комерційного обліку) у разі укладення договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, договору з колективним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, колективного договору про надання послуги з постачання теплової енергії, договору з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії;
- за показаннями вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії (зокрема за даними електронних архівів вузла (вузлів) розподільного обліку) у разі укладення індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем.
У разі відсутності вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії в приміщенні споживача, з яким укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, виконавець послуги з постачання теплової енергії фіксує температуру повітря у приміщеннях споживача та визначає відповідність або рівень відхилення зафіксованих показників температури нормативній температурі повітря у приміщеннях споживача.
Відповідно до п. 39 надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022), у разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості виконавець проводить перерахунок вартості послуги в установленому законодавством порядку та сплачує споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законом або договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також є інвалідом ІІ групи (а.с.24-27).
Позивачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.39-40).
КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ», і це не заперечується позивачами – апелянтами у справі, надає послуги з теплопостачання до зазначеного будинку. 
В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_1 (відкритим на ім`я позивачів), складений КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» станом на 01.03.2025 року, у відповідності до якого за позивачами як споживачами послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_4 , за період з січня 2020 року по лютий 2025 року включно обліковується заборгованість у загальному розмірі 20577,57 грн. (а.с.34).
24.02.2025 року позивачі звернулися до директора КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» та начальника ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області із заявою на виконання ст. 21.26.27.28 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Постанов КМУ «1145-2018-п, №261-2024-п та в порядку досудового врегулювання спору, щодо грубого порушення прав споживачів на отримання теплової енергії в квартиру відповідно до встановленої нормативної температури повітря у житлових приміщеннях, в якій просили забезпечити прибуття на виклик споживачів представників КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» у строки, визначені в Законі, для перевірки кількості та якості наданих послуг. У даній заяві, позивачі також зазначали, що останні п`ять років до звернення температура повітря в кв. АДРЕСА_1 , де вони мешкають, не відповідає визначеним нормативам у періоді року (а.с.28).
02.03.2025 року ОСОБА_2 , разом з громадянами ОСОБА_3 , яка мешкає у кв. АДРЕСА_5 та громадянином ОСОБА_4 , мешканцем кв. АДРЕСА_6 , склали акт-претензію, в якому засвідчили, що ОСОБА_2 висловлює претензії до КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» щодо якості та кількості надання послуг з постачання теплової енергії в квартиру АДРЕСА_1 , зокрема, стосовно надання неналежної якості послуг, а саме: температура у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_2 становить усі останні 5 років від 12,5°С до 14 градусів (°С), в тому числі, у кутовому приміщенні - найтеплішої кімнати в квартирі - у період з 01.01.2020 по 02.03.2025 (більш детально щодо цієї проблеми та з доказами було проінформоване КП «ТМО» в заяві від 24.02.2025 (вх. КП № 01- 14.01/972). У акті-претензії зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що дійсно, у квартирі АДРЕСА_1 станом на 08.10 годин 02.03.2025 температура у різних житлових приміщеннях квартири становить 13-13,5 градусів (°С), в тому числі, у кутовому приміщенні - найтеплішої кімнати становить 13,5 (°С) при температурі повітря на вулиці +0 (°С). Під час капітального ремонту квартири у 2020 році, всі стіни квартири утеплені як з внутрішньої, так і з зовнішньої сторони. На вікнах встановлені склопакети. «Найгарячіша» батарея опалення у всій квартирі - вона в кутовій кімнаті - на дотик ледве тепла і показує температуру води на вході в батарею - близько 28 °С (по кімнатному термометру). Згідно з актом-претензією, споживач вирішив: визнати надання послуги комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» з постачання теплової енергії в квартиру АДРЕСА_1 такою, що є неналежної якості послуг, не відповідає законодавчо встановленим санітарним нормам в окремих приміщеннях квартири, а саме: в житлових приміщеннях температура повітря не повинна бути нижче 18° С, у наріжних кімнатах - не нижче 20°С, а з урахуванням того, що споживачі зазначеної квартири АДРЕСА_2 є люди похилого віку, є особами з інвалідністю 2 групи (чоловік споживача - інвалід внаслідок війни), є люди з ослабленим здоров`ям із-за онкохвороби, ведуть, в основному, зараз постільний режим життя, то у приміщеннях квартири оптимальна норма температури повітря повинна бути підвищена у зимовий період від +2 до +5 градусів до стандартних показників, тобто - не менше +20, +25 градусів (С); рекомендувати керівництву КП. «ТМО» розглянути питання про добровільний перерахунок вартості наданої послуги з постачання теплової енергії в квартиру АДРЕСА_1 , за період трьох останніх років (з 02.03.2022 року по 02.03.2025 року), а саме: з урахуванням температури у кутовій кімнаті і в інших кімнатах, в основному, нижче 13-14 °С, то звільнити споживача від плати за централізоване опалення за останні три роки (а.с.30).
Крім того, 02.03.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено додаток до вказаного Акта-Претензії, у якому зазначено, що виконавець комунальної послуги постачання теплової енергії в квартиру АДРЕСА_2 по вищевказаному адресу - КП «ТМО» - проігнорувало вимоги законодавства України під час розгляду Заяви Споживачів та не прибуло протягом 7 діб для виконання своїх обов`язків по перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком та складання Акта- претензії - що є грубими порушенням прав споживачів. Зазначено, що Акт-претензія складено у 2-х примірниках також у разі неприбуття виконавця комунальної послуги (його представника) або управителя багатоквартирного будинку в установлений строк для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком встановленим параметрам. Кожний примірник Акту-претензії має однакову юридичну силу, підписується споживачем та не менш як двома споживачами, які проживають у сусідніх приміщеннях зазначивши свою адресу, ПІБ, підпис, і примірник №2 цього Акту надсилається виконавцю комунальної послуги рекомендованим листом (а.с.31).
Відповідачем у березні 2025 року було зроблено перерозподіл позивачам, як споживачам теплової енергії та знижено нарахування за спожиту теплову енергію у кв. АДРЕСА_1 на 70%, що підтверджується листом КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» від 17.03.2025 року у відповідь на звернення позивачів (а.с.33). 
Проте, позивачами не надано до суду безпосередньо акту термографування, виконаного в березні 2025 року представниками КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ», саме який слугував підставою для перерозподілу позивачам, як споживачам, споживання теплової енергії та зниженню нарахування за спожиту теплову енергію до квартири АДРЕСА_1 , на 70%, як і не надано доказів на підтвердження доводів, що відповідний акт було складено за їх відсутності, позивачі звертались до відповідача з вимогою про видачу його копії, як і відмови відповідача з видачі його копії. А тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість встановити підстави, які слугували підставою у березні 2025 року КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» для перерозподілу позивачам споживання теплової енергії та зниженню нарахування за спожиту теплову енергію на 70%.
Отже, вказані обставини з фіксування якості і кількості наданих відповідачем послуг з постачання теплової енергії, споживачами яких є позивачі, за адресою: АДРЕСА_4 , мало місце у березні 2025 року, тобто до виниклої заборгованості за цими послугами у позивачів в сумі 20 577,57 грн., на підтвердження якої позивачами надано розрахунок заборгованості.

Стосовно доводів про надання відповідачем неякісних послуг з постачання теплової енергії у період виникнення вказаної заборгованості, у тому числі за заявлений період для списання суми заборгованості з 01.11.2022 року та до 01.11.2025 року, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачами, у порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, не було надано жодних доказів своїх позовних вимог.

Щодо доводів позивачів про фіксування даних обставин Актом-претензією від 02.03.2025 року, складеним відносно споживача ОСОБА_2 та додатком до нього від 02.03.2025 року, суд вважає неналежним доказом, оскільки як вбачається вказаний Акт ОСОБА_2 , як споживачем відповідних послуг за адресою: АДРЕСА_4 , було складено безпосередньо 02.03.2025 року. Відповідно до інформації зафіксованої у вказаному Акті, вимірювання температури повітря у квартирі позивачів, як споживачів послуги з постачання теплової енергії, здійснювалось ними – 02.03.2025 року о 08.10 годин. 
Зазначена в Акті-претензії від 02.03.2025 року температура повітря у квартирі, за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 02.03.2025 року, не є доказом відповідних показників у період з 01.01.2020 року по 02.03.2025 року, як це зазначено у даному Акті.
Крім того, вказаний Акт-претензія, складений споживачами за адресою: АДРЕСА_4 , не містить інформацію про приладами якими здійснювалась відповідна фіксація, як і не надано відповідної фіксації до Акту. 

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність відмову у позові з підстав недоведеності позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянти посилаються на те, що судом першої інстанції у порушення норм цивільно-процесуального законодавства справа була розглянута в порядку спрощеного провадження. Позивачі – апелянти у справі, вважають, що справа мала розглядатися в загальному позовному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного) (п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України). 
Згідно п. 1 ч. 4 цієї статті, спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ.
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема:
1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п.1,2 ч. 1 ст. 6 цієї статті ЦПК);
3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);
4) справи про розірвання шлюбу;
5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.ч. 1, 2,3 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:
1) малозначні справи;
2) що виникають з трудових відносин;
3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:
1) ціну позову;
2) значення справи для сторін;
3) обраний позивачем спосіб захисту;
4) категорію та складність справи;
5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;
6) кількість сторін та інших учасників справи;
7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;
8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
В даному випадку, ціна позову у справі визначена позивачами у сумі 21 416,61 грн.
Отже, враховуючи, що дана справа у розмінні ч. 6 ст. 19 ЦПК України, є малозначною, відповідач до суду із зустрічним позовом не звертався, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження. 

В апеляційній скарзі апелянти також вказують на те, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, а також на те, що суд першої інстанції не проявив ініціативу, активність у контексті принципу суддівського керівництва процесом щодо можливості витребування доказів з ініціативи суду у разі недобросовісної поведінки сторони відносно доказів, що забезпечують реалізацію змагальності сторін. 
У частині 2 ст. 174 ЦПК України зазначено, що відзив на позовну заяву відноситься до заяв по суті.
В ухвалі суду про відкриття провадження у справі суд пропонує відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву та, у відповідності до ч. 7 ст. 178 ЦПК України встановлює строк його подання, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. 
Отже, подання відзиву на позовну заяву - це право, а не обов`язок відповідача.
У разі неподання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Таким чином, подання відзиву — це право відповідача, реалізоване згідно зі ст. 178 ЦПК України. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду справи, суд має право вирішити справу за наявними матеріалами. Це процесуальна можливість, а не безумовний обов`язок. Відповідач не зобов`язаний, але має право подати відзив на позовну заяву. Якщо відповідач не подасть відзив у встановлений строк, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Приймаючи до уваги, що подання відзиву є правом, а не обов`язком відповідача, та не подання відзиву не перешкоджає подальшому розгляду справи, а також приймаючи до уваги строки розгляду справи, суд першої інстанції правильно розглянув справу за наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389 а, апеляційний суд

ухвалив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення. 

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

О.С. Комлева