Справа № 147/274/26 
Провадження № 2/147/357/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Борейко О. Г.,
із секретарем Задверняк Т. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :
04 лютого 2026 року в провадження судді Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №899577861 від 12.01.2021 в розмірі 50917,90 грн.
Стислий виклад позиції позивача.
12 січня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний догові №899577861 на суму 5100,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису, Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора VNV4CS56. У подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 15000 грн.
Відповідно до реєстру боржників №126 від 23.03.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №89957786.
ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги №11 від 31.08.2023 до Договору факторингу 2, згідно з яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному в Реєстрі прав вимоги. 
11.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу №11/07/25-Е (далі - Договір факторингу 3), відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №899577861. Відповідно до Реєстру боржників б/н від 14.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50917,90 грн.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.07.2025 позивачем не здійснювалось жодних нарахувань за Кредитним договором.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором №899577861 в розмірі 50917,90 грн, з яких 14999,98 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 35917,92 грн сума заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (штраф, пеня).
Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадженн; задоволено клопотання представника позивача та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмові докази.
20 березня 2026 року на виконання ухвали суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла інформація стосовно рахунків відповідача та виписка по рахунках за період з 12.01.2021 по 21.01.2021.
Ухвалою суду від 16 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, зазначив, що позов підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що відповідає положенню ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву, як і інші клопотання, до суду не надходили.
Оскільки сторони в судове засідання не прибули, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі змісту ч. 8 ст. 178 ЦПК України випливає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 899577861, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 5100,00 грн.
Кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV4CS56. Перед укладенням договору відповідач пройшов реєстрацію на офіційному сайті кредитодавця, створив особистий кабінет, подав заявку на отримання кредиту, вказавши свої персональні дані, підтвердив ознайомлення з умовами кредитування та Правилами надання грошових коштів у кредит, а також здійснив акцепт оферти кредитодавця шляхом введення одноразового ідентифікатора (а.с. 56-60).
Згідно з умовами договору первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти шляхом їх перерахування на банківську картку відповідача. У подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку із чим загальний розмір отриманих кредитних коштів становив 15000,00 грн, що підтверджується платіжними документами, довідками, письмовими поясненнями первісного кредитора та доказами витребуваними судом за клопотанням сторони позивача від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 60-65, 38-40).
Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перебувають у загальному доступі на офіційному сайті www.moneyveo.ua та є публічною офертою у розумінні статей 641, 644 ЦК України.
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого первісний кредитор відступав фактору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 67-71).
На виконання зазначеного договору факторингу первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підписали реєстр прав вимоги №126 від 23.03.2021, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №899577861.
05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступало права вимоги новому фактору. На виконання цього договору сторони підписали реєстр прав вимоги №11 від 31.08.2023, згідно з яким до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с. 72-77).
11.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників від 14.07.2025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50917,90 грн (а.с. 79-84).
Згідно з наданим розрахунком заборгованості, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 50917,90 грн, з яких: 14999,98 грн — заборгованість за тілом кредиту, 35917,92 грн — заборгованість за відсотками, 0,00 грн — штрафні санкції (а.с. 75, 85).
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором та погашення заборгованості перед позивачем.
Дослідивши подані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, визначених кредитним договором, однак відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, право вимоги за якою перейшло до позивача у встановленому законом порядку.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір — це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному законом, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, та підписаний сторонами.
Згідно зі статтями 626, 628, 638 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення цивільних прав та обов`язків, а істотними умовами договору є умови про предмет договору, а також інші умови, визначені законом або необхідні для договорів даного виду.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
За змістом частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та порядку, визначених договором, а у разі прострочення виконання грошового зобов`язання несе відповідальність, передбачену законом.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку виконання зобов`язання.
Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови отримання повідомлення про відступлення права вимоги. Разом з тим неповідомлення боржника про зміну кредитора не є підставою для звільнення його від виконання зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц.
Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням відповідно до статей 89, 263 ЦПК України.
Судом установлено, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір в електронній формі, який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується наявними у справі доказами. Право вимоги за кредитним договором у встановленому законом порядку перейшло до позивача на підставі договорів факторингу та відповідних реєстрів прав вимоги.
Суд вважає правильним та достовірним наданий позивачем розрахунок заборгованості, який відповідачем не спростований. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження погашення заборгованості або заперечень щодо її розміру відповідачем суду не надано.
З матеріалів справи вбачається, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 50917,90 грн, з яких: 14999,98 грн — заборгованість за тілом кредиту, 35917,92 грн — заборгованість за відсотками. Позивач не заявляє вимог про стягнення штрафних санкцій.
Зважаючи на викладені норми права, встановлені судом обставини справи, а також враховуючи те, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 50917,90 грн.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією №150192608 від 20.01.2026 позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до нього, акт приймання-передачі наданих послуг, а також детальний розрахунок вартості наданих послуг, відповідно до якого загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 7000,00 грн.
Суд враховує, що представником позивача здійснювалось вивчення матеріалів справи, аналіз кредитної документації, підготовка та оформлення позовної заяви, формування та подання доказової бази, підготовка адвокатського запиту та інших процесуальних документів.
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, витрачений час, а також критерії розумності та співмірності таких витрат.
Водночас відповідачем не подано заперечень щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу, а також не надано доказів їх неспівмірності чи необґрунтованості.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 512, 514, 516, 526, 530, 610-612, 625, 1049, 1050, 1054, 1082 ЦК України, суд —
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №899577861 від 12.01.2021 у розмірі 50917,90 гривень (п`ятдесят тисяч дев`ятсот сімнадцять гривень 90 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем та третіми особами апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ - 42986956, адреса місця знаходження: Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, місто Київ, 02094;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 19.05.2026.

Суддя О. Г. Борейко