Справа № 202/3913/26
Провадження № 2/202/4092/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

30 червня 2026 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: 
головуючого - судді Мачуського О.М.
за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2026 року представник АТ «Таскомбанк» - Попов Є.В. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Заявою – договором №002/16085211-SP від 06.12.2023 року в загальному розмірі 34973,52 гривень та понесених судових витрат. 
Позовні вимоги, обґрунтовано тим, що 06 грудня 2023 року Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву №1282213 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», що є кредитним договором № 002/16085211-SP, за умовами якого ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок у гривні № НОМЕР_1 , на який встановлено кредитний ліміт в сумі 18000 грн., з процентною ставкою 0,22 % та строком користування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.
Кредитодавець свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач кредитні кошти у встановлені договором строки не повернула, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на 02.09.2025 року складає 34973,52 грн., в т.ч.: 17991,95 гривень - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 16981,57 гривень - заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена). 
Таким чином, позичальником було грубо порушено умови кредитного договору №002/16085211-SP від 06.12.2023 року про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах продукту «Sportbank», що є наслідком виникнення у Банку права вимагати повернення суми кредиту.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 квітня 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.
Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.
01 червня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Лабовкін О.О. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачем не надано доказів надання відповідачу грошових коштів, а відповідно, не доведено таких обставин: 1) факту укладення договору, адже договір позики може бути укладеним тільки з моменту передання грошових коштів; 2) розміру заборгованості відповідача, адже, за відсутності факту передання грошей у позику, не може виникнути заборгованість; 3) розміру відсотків за кредитним договором, оскільки відсотки нараховуються на суму заборгованості, а якщо грошові кошти у борг не передавались – то немає на що нараховувати відсотки)
Представник відповідача вказує, що в матеріалах справи відсутній кредитний договір. Позивачем надано лише заяву-анкету щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», яка заповнюється клієнтом. На даній Заяві-анкеті відсутній будь-який підпис (наявність на останній сторінці нібито підпису ОСОБА_1 не відповідає підпису останньої у закордонному паспорті). 
Доводи позивача про те, що підписавши Анкету-заяву відповідач погодився, що Публічна пропозиція (оферта) АТ «Таскомбанк» та Тарифи користування кредитною карткою «Sportbank» складають договір про надання банківських послуг, сторона відповідача вважає необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність позовних вимог. Доказів укладення між сторонами кредитного договору 06.12.2023 року Банком надано не було.
Разом з позовною заявою позивач надав розрахунок заборгованості по кредитному договору № 002/16085211-SP, тоді як даний договір в матеріалах справи відсутній. Інших доказів того, що 06.12.2023 року відповідачу видавалась будь-яка кредитна картка та надавались кредитні кошти банком не надано. Окрім цього, в рахунку заборгованості не зазначено формулу за якою даний розрахунок було складено.
Також представник відповідача зазначає, що за відсутності належних і допустимих доказів погодження між сторонами розміру відсотків за користування кредитними коштами, відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за відсотками в сумі 16981,57 грн. за кредитним договором №002/16085211-SP від 06.12.2023 року.
З урахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Таскомбанк» та покласти судові витрати на позивача.
04 червня 2026 року представник позивача АТ «Таскомбанк» Попов Є.В. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що в п. 2 Заяви-анкети зазначено, що вона разом з Публічною пропозицією складають договір. Крім того, ОСОБА_1 з 30.06.2022 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви №1282213 з номером Кредитного договору № 002/16085211-SP. При укладанні договору відповідач ознайомилася та погодилася з порядком видачі кредитних коштів, встановленням плати за кредити, цілями, на які надаються кредитні кошти, та іншими умовами, про що свідчить її підпис в договорі кредиту, який додано до матеріалів справи. Підпис споживача в Заяві-анкеті є беззаперечним доказом отримання клієнтом від банку певної пропозиції про початок певних договірних відносин.
Згідно з випискою з рахунків відповідача та розрахунку заборгованості, відповідач сплачувала кредит й відсотки за користування ним, а отже підтверджувала згоду із умовами договору. Наданий суду розрахунок заборгованості є зрозумілим, із зазначенням конкретних періодів нарахування та зарахування коштів, що дає можливість визначити заборгованість відповідача, а долучена до позову виписка з рахунку відповідача є первинним бухгалтерським документом, тобто належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором. Водночас, відповідач висловлюючи свою незгоду з сумою боргу, не спростувала наданий банком розрахунок заборгованості й не надала власного розрахунку.
Представник позивача вказує, що всі аргументи про недоведеність заборгованості, які викладені у відзиві на позовну заяву, вказують на те, що відповідач не хоче виконувати зобов`язання за договором.
Правом, передбаченим ст.180 ЦПК України щодо подачі заперечень, відповідач не скористалась.
Представник позивача АТ «Таскомбанк» у судове засідання не з`явився, натомість в прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник Лабовкін О.О. в судове засідання не з`явились про розгляд справи повідомлялись належним чином, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та ухвалити, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням позиції сторони відповідача, викладений у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав.
Судом встановлено, що 30 червня 2022 року Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-анкету №1282213 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank (далі – Заява-Анкета №1282213), що підписана ОСОБА_1 її власноручним цифровим підписом.
Згідно з п. 1 Заяви-Анкети № 1282213, ОСОБА_1 приєднується до Публічної пропозиції в цілому (вступної частини, частини 1 і 2) та визнає, що при здійснені між нею та Банком подальшої електронної взаємодії через Мобільний додаток, всі правочини можуть вчинятися: банком з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та аналога печатки банку, зразок яких наведено в ч. 1 Публічної пропозиції; нею з використанням удосконаленого електронного підпису що створюється відповідно до умов договору. 
Згідно з п.п. 1.2.1., 1.2.2., 1.2.3. Заяви-Анкети № 1282213, ОСОБА_1 просить Банк надати їй банківські, фінансові та інші послуги, а саме: надати електронні довірчі послуги, що включають створення Удосконаленого електронного підпису, який вона засвідчує як генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, й підтверджує, що створений Удосконалений електронний підпис є аналогом її власноручного підпису; відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України на її ім`я; надати послугу Кредитування рахунку та встановити Ліміт кредитування рахунку з межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку, що встановлений в Тарифах та складає 100 000 гривень, з урахуванням умов визначених в Публічній пропозиції й у заяві-анкеті. Тарифи (розмір комісій), що передбачені для послуги Кредитування рахунку, можуть бути змінені Банком шляхом внесення змін до Публічної пропозиції в порядку, передбаченому розділом 11 Публічної пропозиції. 
У пункті 2 Заяви-Анкети № 1282213, ОСОБА_1 підтвердила, що перед підписання цієї Заяви-Анкети вона ознайомилась з Публічною пропозицією разом з додатками, в т.ч але не виключно, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту, що розміщені на cайті Банку https://tascombank.ua/та Лендинговій сторінці https://sportbank.com.ua/ посилання на примірник якої, разом з додатками вона отримав в Мобільному додатку «Sportbank», і з якою вона повністю згодна, зміст розуміє, положення якої зобов`язується неухильно дотримуватися. Після отримання Банком від неї цієї Заяви-Анкети про приєднання до Публічної пропозиції та підписання Банком цієї Заяви-Анкети, Публічна пропозиція разом з додатками та цією Заявою-Анкетою, будуть складати Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank про функціонування ощадного рахунку «Рюкзак», що укладений між нею та Банком (далі - Договір). Дана Анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку.
Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що між сторонами було укладено кредитний договір № 002/16085211-SP від 06.12.2023, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Кредитним договором, на думку позивача, є сукупність документів, що містять умови надання кредиту, та які долучено позивачем до Анкети-заяви № 1282213, а саме: Публічна пропозиція (оферта) Акціонерного Товариства «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank»; Тарифи та умови обслуговування «Картка sportbank (UAH)»; довідка про власника поточного рахунку; розрахунок заборгованості за кредитним договором № 002/16085211-SP від 06.12.2023 р. укладеному з позичальником ОСОБА_1 станом на 02.09.2025 р.; виписка по особовим рахункам кредитного договору №002/16085211-SP, клієнт ОСОБА_1 , період з 06.12.2023 по 02.09.2025; цифрова копію закордонного паспорта ОСОБА_1 , отримана АТ «Таскомбанк», sportbank АТ, за запитом OR- 10081540384385 на цифрові копії документів від 30.06.2022 року.
Згідно з Довідкою, ОСОБА_1 з 30.06.2022 є власником поточного рахунку у валюті гривня № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви-Анкети 1282213 з номером Кредитного договору № 002/16085211-SP від 06.12.2023, № картки НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Таскомбанк».
Відповідачу було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку, видано кредитні кошти у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору №002/16085211-SP.
З виписки по особовим рахункам кредитного договору №002/16085211-SP клієнта ОСОБА_1 встановлено, що відповідач активно користувалась коштами банку та частково їх повертала.
Відповідно до надані банком розрахунку заборгованості по кредитному договору № 002/16085211-SP від 06.12.2023 року укладеному з позичальником ОСОБА_1 станом на 02.09.2025 загальний розмір заборгованості складає 34973,52 грн., з яких: 17991,95 гривень - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 16981,57 гривень - заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена). 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Таскомбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В Заяві-анкеті №1282213 не зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами. Отже, підписана сторонами Заява-анкета №1282213 не містить всіх істотних умов, а саме сплати відсотків за користування наданими кредитними коштами, їх розмір та порядок нарахування.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, відсотки за користування кредитом.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на «Публічну пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank»» та «Тарифи», які розміщені на сайті Банку https: //tascombank.ua/, як невід`ємні частини договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що підписуючи Заяву-анкету №1282213, відповідач ознайомилась, розуміла й погодилась з Публічною пропозицією (офертою) та Тарифами й умовами обслуговування АТ «Таскомбанк», саме в долученій до позовної заяви редакції, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розміри цих процентів й порядок нарахування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надана банком Публічна пропозиція та тарифи та умови обслуговування АТ «Таскомбанк», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані АТ «Таскомбанк» Публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», Тарифи та умови обслуговування, розміщені на сайті: https: //tascombank.ua/, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину укладеного між сторонами кредитного договору, шляхом підписання Заяви-анкети. 
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (надалі - Закон № 1023-XII, в редакції від 02.12.2012, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин)
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у справі №1-12/2013, за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ «Таскомбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Однак враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Таскомбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.
Надані банком розрахунок заборгованості по кредитному договору № 002/16085211-SP від 06.12.2023 року та виписка по особовому рахунку за період з 06.12.2023 по 02.09.2025 рр., свідчить, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у зв`язку з чим, станом на 02.09.2025 року за нею утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 17991,95 гривень. 
Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 грудня 2020 року в справі №278/2177/15-ц виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. 
Посилання представника відповідача на відсутність доказів отримання відповідачем кредитних коштів (встановлення кредитного ліміту, його розміру, видачі спеціального платіжного засобу у вигляді платіжної картки, та строку дії), є необґрунтованими, а долучені до матеріалів справи докази, зокрема, виписка з особового рахунку, повністю спростовує такі доводи.
При цьому, аргументи сторони відповідача на відсутність будь-якого підпису Заяві-анкеті №1282213 та одночасних роз`яснень про відмінність наявного у Заяві-анкеті №1282213 підпису з тим, що є у закордонному паспорті ОСОБА_1 , суперечать один одному й не спростовують факту укладення кредитного договору та використання відповідачем коштів кредитного ліміту (тіла кредиту).
Враховуючи викладене, оскільки з наданих позивачем доказів судом встановлено, що відповідач користувалась кредитними коштами та не виконувала у повній мірі свій обов`язок щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17991,95 гривень.
Згідно з вимогами п.п. 1-3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011).
З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не пливають на вищезазначений висновок суду.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За звернення до суду з позовною заявою в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 2662,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією банку № 2255350107 від 19.01.2026 року.
Доказів щодо понесення інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, сторонами не надано.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, відповідно до ст. 141 КПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1369,66 гривень.
Керуючись ст. ст. 16, 526, 610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк код ЄДРПОУ 09806443, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, фактично отриману суму кредитних коштів за кредитним договором в розмірі 17991,95 гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк код ЄДРПОУ 09806443, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1369,66 гривень.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       О.М. Мачуський