Справа № 526/3082/25
Провадження № 2/526/264/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

03 червня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - Киричка С.А.,
з участю секретаря – Широколави О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Гадяч цивільну справу № 526/3082/25 за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
25 вересня 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява обґрунтована тим, що 23.10.2020 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» ОСОБА_1 було подано Заявку на отримання кредиту 103531613, яка знаходиться у власному кабінеті відповідачки на офіційному веб-сайті Товариства.
Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачці електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідачка підтверджує прийняття умов кредитного договору № 103531613 від 23.10.2020, який знаходиться у власному кабінеті відповідачки. 
Таким чином, ОСОБА_1 уклала Договір про споживчий кредит № 103531613 від 23.10.2020 з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення останній були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 5600,00 грн.
Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин.
15.01.2021 відповідно до умов Договору відступлення прав вимоги № 01Т ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 103531613 від 23.10.2020 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», у зв`язку з чим останнім набуто права вимоги до відповідачки. Згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою, документально підтвердженою і становить 23 240,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 5 600,00 грн; заборгованість за відсотками становить 17 640,00 грн.
У зв`язку з істотними порушеннями відповідачкою умов кредитного договору № 103531613 від 23.10.2020 позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідачки, зазначену в кредитному договорі направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», де зазначено інформацію про порядок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, однак позичальниця не виконала свого обов`язку , наданий їй кредит у строки передбачені кредитним договором не повернула.
В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №103531613 від 23.10.2020 у розмірі 23 240,00 грн та понесені судові витрати.
Ухвалою від 01 жовтня 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі. 
Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримав 02.10.2025 року, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника.
Відповідач ОСОБА_1 цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 09 жовтня 2025 року.
06 листопада 2025 року від представника відповідача Кожушко Н.О. надійшов відзив на позов, в якому вважає, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. 
Відповідач вказує на те, що кредитний договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» не укладався, ні в паперовій формі, ні в електронній, оскільки приєднана до матеріалів справи копія договору не містить підписів сторін. Власного примірника оригіналу вказаного договору відповідач не має. Вважає, що позивачем не доведено укладення спірного кредитного договору, як і не доведено нібито отримання відповідачем коштів. Докази ідентифікації та верифікації відповідача, реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора відсутні. Тоді як довідки видані самим кредитором як зацікавленою особою, не є належним, допуститим та достатнім доказом таких обставин. 
Наголошує на тому, що електронні підписи сторін саме як електронні дані – не нанесені, сторони у письмовій формі у жодному документі не погоджували можливість застосування аналогу відтворення власноручного підпису. Разом з тим, відповідач вважає, що лише витребування оригіналу кредитного договору з додатками надасть можливість суду дослідити зміст оригіналів цих доказів та встановити дійсні правовідносини. Окрім того, доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, встановлювати розмір зазначеної заборгованості можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації у відповідності до норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Разом з тим, посилаючись на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає, що нарахування відсотків після спливу строку кредитування як «інших платежів» за прострочення сплати кредиту заборонено. Крім того, відповідач не був належним чином повідомлений про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Діджи Фінанс» та про наявну заборгованість. Наголошує, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором, які нараховані у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця включно в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобіганню поширенню на території України коронавірусмної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів,споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. 
Також, відповідачем подані клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, де вказує, що судові витрати позивача на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн є необґрунтованими та неспівмірними пред`явленим вимогам та не відповідають критеріям, визначеним Європейським судом з прав людини та Верховним Судом, а також про витребування доказів.
14 листопада 2025 року від представника позивача адвоката Щави Є.В. надійшла відповідь на відзив. У даних поясненнях представник позивача зазначає про належність та допустимість наданих доказів, які уповному обсязі підтверджують позовні вимоги, а тому просить їх задовольнити.
Заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача не надходило.
У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 березня 2026 року витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період 23.10.2020 – 28.10.2020 року на підтвердження надання первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 5 600 грн. за кредитним договором №103531613 від 23.10.2020 року.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 23.10.2020 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем було укладено кредитний договір №103531613, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" надало відповідачу кредит в розмірі 5600,00 грн строком на 15 днів з 23.10.2020, а відповідач (позичальник) зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в строк до 07.11.2020.
Згідно з п. 1.5. Кредитного договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 840,00 грн. в грошовому виразі та 365,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 6 440,00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі.
Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору, комісія за надання кредиту: 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом: 840,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору).
Відповідно до пункту 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Згідно із пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.
Вказаний кредитний договір укладено в електронному вигляді відповідно) до ст.ст.11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Так, для укладення цього договору в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відповідач подала анкету-заявку на отримання кредиту № 103531613. ТОВ «Мілоан» було направлено ОСОБА_1 електронне повідомлення (SMS) - одноразовий ідентифікатор, при веденні якого остання підтвердила прийняття умов кредитного договору № 103531613 від 23.10.2020 року.
Вказаний порядок укладення договору передбачено пунктом 6.1. договору, згідно якого цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток.
Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. (п. 6.2. договору).
За змістом п. 6.3. договору, позичальник, зокрема, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб сайті Товариства tengo.com.ua та є невідємною частиною цього Договору.
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору).
Згідно із пунктом 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Додатком № 1 до договору є графік розрахунків, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. (а.с. 21)
Анкета-заява на кредит № 103531613 від 23.10.2020 року, створена на сайті tengo.ua, містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем у ТОВ «Мілоан», а саме інформацію щодо суми кредиту, строку кредиту, суми до повернення (з врахуванням комісії та процентів), анкетні дані фізичної особи, що співпадають із відповідними даними відповідача. (а.с. 11)
Водночас, процес оформлення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 відображено у Анкеті-заяві на кредит 103531613 від 23.10.2020 року, де відображено порядок дій, вчинених сторонами, спрямованих на укладення вказаного договору, зокрема, протягом часу з 2020-10-23 09:07:05 по 2020-10-23 09:07:22 була вчинена дія «Підписання договору».
Згідно із Платіжним дорученням № 24449431 від 23.10.2020 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача № 414962*56 – 5600,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 103531613. (а.с. 24)
Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260512/97601-БТ від 21.05.2026, наданого на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 на який, згідно виписки по картковому рахунку, 23.10.2020 було здійснено зарахування коштів в сумі 5600,00 грн.
Таким чином, відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» було виконано свої зобов`язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором, шляхом перерахунку коштів на зазначений картковий рахунок відповідача.
Відповідно до даних відомостей про щоденні нарахування та погашення, складеного ТОВ «Мілоан» за період з 23.10.2020 року по 06.01.2021 року у відповідача наявна заборгованість в розмірі 23 240,00 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 5600,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків – 17 640 грн.
Крім того, як слідує з поданих позивачем розрахунків заборгованості ОСОБА_1 жодного разу не здійснювала оплату по вищевказаному кредитному договору.
15 січня 2021 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу № 01Т, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 16-17).
Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 01Т від 15.01.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103531613 від 23.10.2020 (а.с. 13).
Також стороною позивача долучено доказ на підтвердження проведення плати за відступлення права вимоги згідно Договору відступлення прав вимоги №01Т від 15.01.2021 (а.с.28).
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, як і договору про відступлення права вимоги. Зазначені договори недійсними не визнано.
Представником позивача на адресу відповідача направлялась вимога про погашення кредитної заборгованості від 25.07.2025 року, яка не була виконані відповідачем. (а.с. 26) 
Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який мюже бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визнане ним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У п.6 ст. З Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, і яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Водночас договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідачки лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
Таким чином, під час укладення кредитного договору № 103531613 від 23.10.2020 року сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі статтею 64ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
Стороною відповідача не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 не укладала з ТОВ «Мілоан» вказаного вище кредитного договору. Зокрема як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
Крім того, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання відповідача в поясненнях на те, що вона не укладала кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки без використання електронного підпису не можливе проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, ним до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору.
Крім того, на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів матеріали справи містять відповідне платіжне доручення, а факт належності рахунку, вказаного у договорі, відповідачу та зарахування кредитних коштів підтверджено відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 21.05.2026 року.
Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість представити суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. 
Доводи відповідача про недоведеність позивачем існування кредитних зобов`язань з відповідачем на умовах, наведених позивачем у позовній заяві, є неспроможними, оскільки наявність наданих позивачем доказів у їх сукупності, у тому числі, копії кредитного договору, графіку погашення кредитного боргу, тощо свідчать про укладення кредитного договору з відповідачем. 
Суд звертає увагу на непослідовність позиції позивачки, яка одночасно заявляла, що договір нею не укладався, що кошти їй не передавалися, одночасно вказує на те, що позивач не мав права застосовувати підвищені відсотки, штрафи, пеню в період карантину.
За обставин не спростування відповідачем презумпції правомірності кредитного договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст.516ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора.
З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів судом встановлено укладення та підписання ОСОБА_1 кредитного договору з відповідною фінансовою установою, невиконання позичальницею своїх зобов`язань щодо повернення отриманих у борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу.
Зокрема, суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за кредитним договором № 103531613 від 23.10.2020 року у визначеному первісним кредитором розмірі (тобто після переходу права вимоги жодні додаткові нарахування не здійснювалися).
Разом з тим, не заслуговують на увагу заперечення відповідача в частині укладення договору факторингу за кредитним договором якого ще не існувала, оскільки як вбчається з матеріалів справи кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено 23.10.2020 року , тоді як згідно умов Договору відступлення права вимоги №01Т право вимоги за кредитним договором №103531613 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступлено 15.01.2021 року. 
Таким чином позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 , а доказів визнання недійсним вказаного вище договору відступлення прав вимоги, як і доказів того, що його дійсність оскаржується у судовому порядку стороною відповідача суду не надано. 
Оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору, а також статтей 509, 526, 1054ЦК України свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, то у нього утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором).
Так, під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, розмір неустойки (штрафу), річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «Мілоан» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому в силу частини першої статті 638ЦК України договір вважається укладеним. 
На момент укладення кредитного договору позивач не звертався до відповідача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору. 
Суд також враховує, що відповідач з жодними зустрічними вимогами до суду не звертався.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5600,00 грн.
Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача процентів, то суд дійшов 
Як вбачається з матеріалів справи, укладаючи кредитний договір сторони погодили, що кредитний договір укладено строком на 15 днів та в подальшому, враховуючи, що відповідач не здійснила погашення кредиту та продовжила користуватись кредитними коштами, на підставі п. 2.2.3 кредитного договору відбулась пролонгація договору ще на строк 60 днів.
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору.
Згідно із п. 1.6 кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору 
Таким чином, відсотки за користування кредитом у розмірі 17 640 грн нараховані позивачем у відповідності до умов договору та включають в себе нараховані відсотки за процентною ставкою 5 %, починаючи із 08.11.2020 року до закінчення 60-денного строку, тобто до 06.01.2021 року, що також підтверджується розрахунком заборгованості, долученим до позовної заяви.
Отже, нарахування процентів за користування кредитними коштами починаючи з 16-го дня після укладення кредитного договору, здійснювалось упорядку передбаченомуст.ст.1048, 1056-1 ЦК України та такі проценти не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні ст. 625 ЦК України, що свідчить про безпідставність заперечень представника відповідача стосовно того, що позивачем проценти нараховувались поза межами строку кредитного договору.
Отже, нарахування відсотків за користування кредитом є правомірним, яке підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості.
У цій справі позивачем не заявлені вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів через прострочення виконання зобов`язань відповідача за договором про споживче кредитування, отже це не є предметом спору, а звільнення боржника за кредитним договором від виконання зобов`язання по сплаті кредиту та процентів, законодавством не передбачено.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно - правового спору.
Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 11-228сап21 зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21).
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та процентів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Інші доводи сторони відповідача на висновки суду не впливають та підстав для задоволення позову частково або відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі не дають.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. 
Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Також, у позовній заяві позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.
Суд враховує, що ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
05 травня 2025 року між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та адвокатом Кубрак Олегом олександровичем було укладено договір про надання правової допомоги №01-05/05 (а.с.22).
31 липня 2025 строни уклали Додаткову угоду №434 до Договору №01-05/05 про надання правової допомоги від 05 травня 2025 року.
Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) виконаних робіт ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості адвокатом було надано послуги, загальна вартість яких 5 000,00 гривень (а.с.15).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.
Верховний Суд у постанові від 31.08.2023 у справі №824/20/23 висловив правову позицію, що зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін.
Крім того, надані послуги є типовими для позивача, оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем, в сумі 3 500,00 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості. 
Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, ч.3 ст. 549, 551, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 10 - 13, 81, 141, 176, 247 ч.2, 258, 259, 264, 265, ч.4 ст. 268, ч.5 ст. 279, ст. 354 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 42649746) суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 103531613 від 23.10.2020 в розмірі 23 240 (двадцять три тисячі двісті сорок ) грн., з яких:
- 5 600,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;
- 17 640 грн. заборгованість за нарахованими процентами.
Стягти з ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 42649746) судовий збір в сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03 червня 2026 року.

Повне найменування сторін:
Позивач: ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", місцезнаходження - м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 42649746;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку -  НОМЕР_3 .

Суддя: С. А. Киричок